‫• זיהוי: ההחלפה (Changeling) - ‏2008 •‫ ‫• מקור הכתוביות: אחר •‫ ‫• תזמון: BluRay ‏02:21:55 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫"ההחלפה"
‫"סיפור אמיתי"
‫"לוס אנג'לס, ‫9 במרץ, 1928"
‫וולטר, מותק. צריך לקום.
‫רק עוד עשר דקות.
‫מצטערת, חבוב. ‫מחר תוכל לישון עד מאוחר.
‫בשביל זה יש את שבת.
‫תעמוד ליד הקיר. בוא, בוא, בוא...
‫טוב.
‫סימנתי. סימנתי. תראה, תראה!
‫טוב, שב. ‫ארוחת הבוקר שלך מתקררת.
‫זה קורנפלקס. זה אמור להיות קר.
‫מותק, הגענו.
‫טוב.
‫הנה הספרים שלך. לך.
‫כן, גברתי. אם תמתיני רגע, ‫אני אקרא למפקחת.
‫כן, היא באה עכשיו.
‫רק רגע, היא כבר באה. ‫רק רגע, בבקשה.
‫תטפלי בזה את, אני לא מתקרבת.
‫שלום, מדברת המפקחת. ‫במה אוכל לעזור לך?
‫אני רואה שאת מדברת מקו משותף.
‫לצערנו, יש אנשים שמצותתים ‫לקווים משותפים.
‫מה הוא עושה?
‫אוי ואבוי. ‫-הכל בסדר?
‫כן, אדוני. זה בסדר. ‫הייתה גברת עם בעיה בקו.
‫היי, חבוב. ‫-היי, אימא.
‫איך היה בבי"ס?
‫בסדר.
‫למדנו על דינוזאורים. ‫ורבתי עם בילי מנקובסקי.
‫מה קרה? ‫-הוא הרביץ לי.
‫החזרת לו?
‫טוב.
‫הכלל הראשון, זוכר אותו?
‫אף פעם אל תתחיל ריב, ‫תמיד תסיים אותו.
‫למה הוא הרביץ לך?
‫כי אני הרבצתי לו.
‫אתה הרבצת לו קודם?
‫למה?
‫הוא אמר שאבא שלי ברח ‫כי הוא לא אהב אותי.
‫מותק, אבא שלך ‫בכלל לא הכיר אותך,
‫אז איך הוא יכל ‫לא לאהוב אותך?
‫אז למה הוא עזב?
‫כי...
‫ביום שנולדת, ‫עוד משהו הגיע בדואר.
‫וזה היה בקופסא ‫קצת יותר גדולה ממך.
‫אתה יודע מה היה בתוכה?
‫משהו שנקרא אחריות.
‫ויש אנשים שחושבים שאחריות ‫זה הדבר הכי מפחיד בעולם.
‫אז הוא ברח כי הוא פחד ‫ממה שהיה בקופסה הזו?
‫זה טיפשי.
‫זה בדיוק מה שאני חשבתי.
‫הפסדתי את "איימוס ואנדי?"
‫אני חוששת שכן, חבוב.
‫קדימה, למיטה.
‫אנחנו עדיין הולכים לסרט מחר?
‫שמעתי שיש סרט חדש ‫של צ'רלי צ'פלין
‫וסרט המשך חדש ‫שנקרא "הטייס המסתורי".
‫מי זה?
‫אני לא יודעת. אף אחד לא יודע.
‫בגלל זה הוא כל כך מסתורי.
‫אני כבר כבד לך?
‫לא, אני יכולה לסחוב אותך ‫עוד שנים. עוד שנים.
‫הלו? -כריסטין, זו מרגרט. ‫-היי מרגט. -מה שלומך? -בסדר.
‫10 במרץ, 1928 ‫תשמעי, ג'ין לא יכולה להגיע היום ‫ועכשיו חסרים לנו עובדים.
‫מתי היא הודיעה שהיא חולה? ‫-לפני חצי שעה בערך,
‫אני לא מצליחה למצוא ‫מישהי אחרת.
‫מה עם מירנה? אני יודעת ‫שהיא צריכה את השעות הנוספות...
‫היא עסוקה. ‫את לא יכולה לבוא?
‫לא. לא, לא, לא, ‫אני רק...
‫הבטחתי לוולטר ‫לקחת אותו לסרט, ואני...
‫זה רק עד ארבע.
‫טוב. רק עד ארבע.
‫תודה. ‫-נתראה שם.
‫יש סנדוויץ' וחלב במקרר...
‫וביקשתי מגב' ריילי והבת שלה ‫לקפוץ בעוד כמה שעות.
‫אני יכול להסתדר לבד.
‫אני יודעת שאתה יכול. הן באות ‫לראות מה עם הבית, לא מה אתך.
‫מחר נלך לסרט.
‫ואז ניסע בחשמלית לסנטה מוניקה ‫ונטייל על המזח.
‫מה אתה אומר על זה? נשמע טוב?
‫אני אחזור לפני שיחשיך.
‫אני לא מפחד מהחושך. ‫אני לא מפחד משום דבר.
‫אני יודעת. אני יודעת.
‫תהיה ילד טוב. אני אוהבת אותך.
‫הקווים עמוסים מפה ועד אוהיו.
‫הוא אומר שהוא רוצה לדבר ‫עם המפקחת.
‫אני צריכה את החתימה שלך ‫לרכישת ציוד.
‫דבר, בבקשה. ‫-אני מקשרת. תודה.
‫תשיגי לי את תחנת הניתוב באומהה.
‫נראה אם נוכל להעביר את ‫השיחות שלנו דרך הממירים שלהם.
‫בואו נפעיל את המסוף הזה, עכשיו.
‫"חברת פסיפיק לטלפון וטלגרם"
‫כריסטין!
‫טוב, קיוויתי לתפוס אותך.
‫עקבתי אחר דיווחי העבודה שלך ורק ‫רציתי להגיד לך שהתרשמתי מאוד.
‫כשרק הצעתי לשכור מפקחות, ‫הממונים עליי לא התלהבו מהרעיון.
‫אבל תפקדת יפה ‫כמו כל אחד מהמפקחים האחרים.
‫תודה, מר האריס. ‫-בן, בבקשה.
‫העניין הוא, אנחנו מחפשים מנהלת ‫למשרד החדש שלנו בבוורלי הילס.
‫ואם את מעוניינת בעבודה, ‫אני יכול לכתוב דו"ח, או ש...
‫זה יהיה נפלא. תודה רבה, אדוני.
‫בסדר. טוב, אז אולי נוכל...
‫נוכל לדבר על זה ביום שני? ‫-כן, בהחלט.
‫תודה רבה לך, אדוני. תודה.
‫בילי, בוא כבר! האוכל מוכן!
‫וולטר?
‫מותק?
‫וולטר?
‫מותק?
‫וולטר?
‫מותק?
‫וולטר?
‫וולטר, צריך להיכנס הביתה, מותק!
‫סוזי, ראית את וולטר?
‫לא, גב' קולינס. ‫-מצטערת.
‫וולטר?
‫מספר, בבקשה.
‫אפשר לקבל את תחנת המשטרה?
‫אני אקשר אותך.
‫משטרת לינקולן הייטס.
‫שלום, שמי כריסטין קולינס. ‫אני גרה בנורת' אווניו 23, 210.
‫אני מתקשרת כדי לדווח ‫על ילד נעדר...
‫ילד נעדר.
‫מה הקשר שלך לילד, גברתי?
‫זה הבן שלי.
‫מתי הוא נעלם?
‫אני לא בטוחה. ‫כרגע חזרתי הבית מהעבודה.
‫זה יכול להיות מהבוקר, ‫או רק בשעה האחרונה.
‫חיפשת בשכונה? ‫-כן, בטח שחיפשתי.
‫אולי הוא לא שם לב לשעה.
‫לא, לא, לא, ‫הוא תמיד נשאר ליד הבית בחושך.
‫אתה מוכן לשלוח לפה מישהו?
‫אני מצטער, אבל המדיניות שלנו ‫היא לא לשלוח שוטרים
‫במקרים של ילדים נעדרים ‫אלא רק אחרי 24 שעות.
‫מה?
‫תראי, ב-99 מקרים מתוך מאה, ‫הילד חוזר עד הבוקר.
‫אין לנו את המשאבים לרדוף אחרי ‫כל ילד שבורח עם החברים שלו.
‫לא, לא, לא. זה לא וולטר. ‫הוא לא עושה את זה.
‫עם כל הכבוד, גברתי, כל הורה ‫שמתקשר אומר את אותו הדבר.
‫בבקשה. בבקשה.
‫תראי, אני לא יכול לעשות שום דבר.
‫אני ארשום את השם שלך ‫ואת הפרטים
‫אבל זה הכל עד הבוקר, לפחות.
‫אני בטוח שהוא יחזור עד אז. ‫הם תמיד חוזרים.
‫את גב' קולינס? ‫-כן.
‫איך קוראים לבן שלך? ‫-וולטר. וולטר קולינס.
‫את יכולה לתאר לי אותו?
‫כמובן. הוא היה בערך בגובה כזה, ‫ויש לו שיער חום.
‫מחשבותינו מוקדשות היום שוב
‫לגב' כריסטין קולינס מלינקולן הייטס
‫שבנה הקטן וולטר קולינס ‫נעלם לפני כמעט שבועיים.
‫למרות שהיא לא שייכת ‫לקהילה שלנו,
‫אנחנו מתפללים למענה היום ‫כפי שעשינו בכל יום,
‫מאז ששמענו על גורלה המר.
‫ברדיו ובעיתונים נאמר לנו
‫שמשטרת לוס אנג'לס ‫עושה כמיטב יכולתה
‫כדי להשיב את הבן לאמו, ‫ואני בטוח שזה נכון.
‫אך בהתחשב ‫במעמדה של המשטרה,
‫הנחשבת לאלימה, מושחתת ‫והלא-יעילה ביותר
‫בצד הזה של הרי הרוקי,
‫אני לא בטוח שזה אומר הרבה.
‫נכון. ‫-בהחלט.
‫כל יום, גופות חדשות ‫מופיעות לאורך דרך מלהולנד,
‫ובתעלות בערינו,
‫מעשי ידיהם של מפקד המשטרה ‫ג'יימס דיוויס
‫ומחלק הנשק שלו, ‫אשר כשמו, כן הוא.
‫כל יום,
‫צורכיהם של אזרחים הגונים ‫מועברים למקום השני
‫אחרי תאוות בצע ורווח אישי.
‫בכל יום, עיר זו שוקעת עמוק יותר
‫בביצה של פחד,
‫איומים ושחיתות.
‫פעם עיר המלאכים,
‫לוס אנג'לס הפכה למקום
‫שבו המגנים עלינו הפכו ‫לאלו המתעללים בנו,
‫כשאנשי החוק הם מעל לחוק...
‫"3 באפריל, 1928"
‫אני כל כך מצטערת.
‫אני בסדר. אני בסדר.
‫אני מבינה. תודה. ‫אני אתקשר עוד כמה שבועות.
‫תודה רבה.
‫מחלקת הנעדרים של לאס וגאס?
‫שלום, מדברת כריסטין קולינס.
‫אני מתקשרת כדי לברר אם ‫מצאתם ילדים נעדרים או אבודים
‫שמתאימים לתיאור ‫של וולטר קולינס.
‫בסדר, בהחלט תתקשרו. ‫אנא, תתקשרו.
‫ואני אתקשר בעוד... ‫בעוד שבוע, אם זה בסדר.
‫תודה רבה לך. תודה.
‫"דקאלב, אילינוי, ‫20 ביולי, 1928"
‫"מזנון ביומי"
‫שני דולר.
‫לעזאזל, אני חושב ששכחתי ‫את הארנק בבית.
‫אתה יכול לרשום לי את זה?
‫אין אשראי.
‫תשלם או שאני קורא למשטרה.
‫נמאס לי מבטלנים כמוך ‫שבאים הנה.
‫אני לא מנסה לסדר אותך, בוס.
‫פשוט השארתי ‫את הארנק שלי בבית, זה הכל.
‫אני אחזור ואביא אותו.
‫חמש, עשר דקות, הכי הרבה.
‫יש לך עירבון?
‫אתה לא יכול לבקש עירבון טוב יותר ‫מבן משפחה, נכון?
‫תישאר פה, בן. אני כבר חוזר.
‫אבל... ‫-אל תעשה לי בעיות.
‫יפה מצדו שהוא סומך עלינו ככה.
‫אתה תישאר פה ואני אלך ‫ואביא את הארנק שלי.
‫עשר דקות, ‫אחר כך אני קורא למשטרה.
‫לעזאזל.
‫מספר, בבקשה. ‫-הלו, מירטל?
‫כן, מדבר הארוו, במזנון. ‫-היי, הארוו.
‫את יכולה להעביר אותי ‫לשריף לארסן? -אין בעיה.
‫כריסטין, יש לי בעיה עם הקו פה. ‫אני לא מצליחה להעביר.
‫אני חושבת. ‫כן, אני חושבת שזה יותר טוב.
‫תודה.
‫גב' קולינס?
‫כן.
‫אני פקד ג'. ג'. ג'ונס, ‫מחלק הנוער של לינקולן פארק.
‫המשרד שלי מטפל ‫בכל מקרי הילדים הנעדרים
‫ואלו שברחו מהבית, ‫כולל הבן שלך ו...
‫הוא חי, גב' קולינס.
‫שוטרים מקומיים מצאו אותו ‫לפני יומיים בדקאלב, אילינוי.
‫הוא בריא ושלם.
‫הוא היה יחד עם איזשהו נווד. ‫הוצאנו צו מעצר עבורו.
‫אבל הוא בריא ושלם.
‫תודה רבה לך! תודה רבה!
‫תודה. תודה.
‫יש פה כל כך הרבה כתבים.
‫הסיפור שלך הוא סיפור ‫עם סוף טוב, גב' קולינס.
‫אנשים אוהבים סוף טוב.
‫אנחנו צריכים להזדרז, ‫הרכבת מגיעה.
‫זוזו, חבר'ה. זוזו.
‫תודה. תודה, חבר'ה, תודה!
‫אני אמסור לכם הצהרה בעוד ‫כמה דקות, אבל מה שחשוב עכשיו
‫זה להפגיש את הגברת הזו ‫עם הבן שלה, אז תסלחו לנו.
‫מפה, גב' קולינס.
‫גב' קולינס, ‫אני רוצה להציג לפניך
‫את ג'יימס אי. דיוויס, ‫מפקד המשטרה.
‫נעים מאוד.
‫אנחנו לא מקבלים הרבה תשומת לב ‫חיובית מאנשי התקשורת בימים אלו,
‫אז טוב להיות פה ‫עם סיפור חיובי, את לא חושבת?
‫כן.
‫אני מניח שהחבר'ה שלי במחלקה ‫התנהגו אלייך יפה?
‫לא יכולתי להגיש תלונה במשך ‫24 שעות וחשבתי שאולי זה...
‫מלבד העניינים הטכניים.
‫זה נפלא.
‫טוב.
‫אז לא תהיה לך בעיה ‫להגיד את זה לעיתונאים
‫והעובדה שמשטרת לוס אנג'לס...
‫נשים.
‫חכה רגע.
‫תתרחקו, חבר'ה.
‫אל תתנו להם להתקרב.
‫את לא...
‫את לא מתכוונת...
‫זה לא הבן שלי.
‫מה?
‫מה את אומרת?
‫זה לא הבן שלי.
‫אני בטוח שאת טועה.
‫אני לא טועה.
‫הוא עבר חמישה חודשים ‫ארוכים ואיומים.
‫הוא רזה, הוא השתנה.
‫הייתי מכירה את הבן שלי.
‫אני אומר רק שאת בהלם ‫והוא השתנה.
‫איך קוראים לך? תוכל להגיד לי ‫איך קוראים לך? -וולטר קולינס.
‫זה שם נפוץ.
‫איפה אתה גר, וולטר? ‫אתה יודע מה הכתובת שלך?
‫אני גר בשדרה 23, מס' 210, ‫לוס אנג'לס, קליפורניה.
‫וזו אימא שלי!
‫גב' קולינס, תקשיבי לי. אני מבין.
‫את מרגישה קצת ‫חוסר ביטחון כרגע, וזה צפוי.
‫ילד בגיל כזה משתנה כל כך מהר.
‫התייחסנו לזה בחקירה שלנו.
‫ואין ספק שזה הבן שלך.
‫זה לא וולטר.
‫זה לא וולטר כמו שאת זוכרת אותו.
‫וזו הסיבה שחשוב ‫שתיקחי אותו הביתה, לניסיון.
‫לניסיון? ‫-כן, כן.
‫ברגע שיהיה בסביבה המוכרת שלו,
‫ותתני לעצמך זמן להתאושש ‫מהלם השינוי שחל בו,
‫תראי שזה וולטר שלך.
‫אני מבטיח לך, ‫אני נשבע לך,
‫אני מתחייב במילה שלי. ‫זה הבן שלך.
‫אם תתקלי בכל בעיה שהיא, ‫תבואי לדבר אתי.
‫אני אטפל בזה.
‫אני נשבע לך. תסמכי עליי.
‫גב' קולינס, אין לו לאן ללכת.
‫בבקשה.
‫אולי אני לא חושבת בהיגיון...
‫טוב. -בסדר, ‫את לא חושבת בהיגיון, זה נכון.
‫תודה. תודה. בואי, תסתובבי.
‫מה ההרגשה שבנך חזר הביתה, ‫גב' קולינס?
‫מה חשבת ברגע שראית אותו?
‫קשה להסביר.
‫היא הייתה המומה בהתחלה.
‫היא לא זיהתה את הילד, ‫וזה טבעי לגמרי.
‫הוא עבר חוויות קשות.
‫איך אתה מרגיש, ילד? ‫בטח נהדר להיות בבית.
‫כן. זה נהדר.
‫משטרת לוס אנג'לס רוצה להודות ‫על העבודה הקשה
‫שעשו אנשי השריף במחוז דקאלב
‫כדי לאפשר ‫את האיחוד המשמח הזה.
‫משטרת לוס אנג'לס עומדת תמיד ‫לשירות הציבור.
‫אנחנו יכולים לצלם את האימא והבן?
‫בהחלט! זהו.
‫תצטופפו.
‫הנה לכם, חבר'ה.
‫תסתכל הנה, וולטר. ‫חיוך גדול.
‫עוד אחת, בבקשה. ‫-זו תמונה טובה.
‫עוד אחת.
‫הסנדוויץ' טעים?
‫אתה רוצה עוד חלב? ‫-לא.
‫לא, תודה.
‫אתה מכוסה בפיח מהרכבת. ‫אתה צריך לעשות אמבטיה.
‫הפיג'מה על המיטה.
‫אתה בסדר? הכל בסדר?
‫נפלתי. אמבטיה טיפשית!
‫זה בסדר.
‫אתה נימול.
‫צא.
‫קדימה.
‫בפעם האחרונה שמדדתי את וולטר,
‫בפעם האחרונה שמדדתי ‫את הבן שלי,
‫הוא היה גבוה ממך בהרבה.
‫מי אתה?
‫מה אתה עושה פה?
‫מי אתה?
‫הוא לא הבן שלי. ‫-גב' קולינס.
‫אני לא יודעת למה ‫הוא אומר שהוא כן,
‫אבל הוא לא וולטר, ‫והייתה פה טעות.
‫חשבתי שהסכמנו ‫לתת לו זמן להסתגל.
‫הוא נמוך ממנו ב-8 ס"מ.
‫מדדתי אותו לפי הסימונים.
‫אולי המדידות שלך לא מדויקות. ‫אני בטוח שלכל זה הסבר הגיוני.
‫הוא נימול. וולטר לא נימול.
‫גב' קולינס.
‫בנך נעדר במשך חמישה חודשים.
‫לפחות חלק מהזמן הוא היה ‫בחברת נווד שעדיין לא אותר.
‫מי יודע מה אדם מופרע כזה ‫היה עלול לעשות.
‫הוא יכול היה למול אותו. ‫הוא יכול היה...
‫להנמיך אותו?
‫למה אתה לא מקשיב לי? ‫-אני מקשיב, לעזאזל, אני מקשיב.
‫ואני מבין את הרגשתך. ‫הוא השתנה, אין ספק וזה...
‫שניכם עברתם ‫חוויה איומה וזו הסיבה
‫שהוא זקוק לאהבה ולתמיכה שלך ‫כדי להתאושש.
‫הוא לא הבן שלי!
‫למה את עושה את זה, גב' קולינס? ‫למה את עושה את זה?
‫את נראית מסוגלת בהחלט ‫לטפל בילד.
‫את מרוויחה מספיק כדי לענות ‫על הצרכים האישים שלו,
‫אז אני לא מבין למה את ‫מתחמקת מהאחריות שלך כאם.
‫אני לא מתחמקת משום דבר! ‫ובטח שלא מהאחריות שלי!
‫אני אפילו מטפלת בילד הזה ‫ברגע זה כי אין לו אף אחד אחר!
‫מה שמדאיג אותי זה שהפסקתם ‫לחפש את הבן שלי!
‫למה שנחפש מישהו שכבר מצאנו? ‫-זו האחריות שלכם!
‫כי לא מצאתם אותו.
‫הזהות שלו אושרה בידי המומחים ‫הטובים ביותר בתחום זיהוי ילדים.
‫אנשים שיודעים מה הם עושים.
‫ואני לא יודעת?
‫אני מצטערת.
‫אני מעריכה את כל מה ‫שהמחלקה הזו עשתה
‫ואני יודעת כמה קשה אתם עובדים.
‫באמת, ואני לא רוצה לעשות בעיות.
‫אני רק... קרתה טעות איומה,
‫ואני צריכה שתעזור לי לתקן אותה, ‫כדי שאוכל למצוא את הבן שלי
‫לפני שנאחר את המועד.
‫בבקשה.
‫אני לא אגזול עוד מזמנך. ‫אני מצטערת שהתרגזתי.
‫אני מצטערת, מצטערת מאוד.
‫כן, פקד?
‫שרה, תשיגי לי את ד"ר טאר בטלפון. ‫-כן, אדוני.
‫גב' קולינס? ד"ר ארל וו. טאר. ‫הפקד ג'ונס שלח אותי.
‫אני מסייע לו מפעם לפעם ‫במקרים של קטינים.
‫אפשר להיכנס?
‫כן, תודה שבאת. ‫התחלתי לחשוב שהוא לא מאמין לי.
‫ובכן, אני פה עכשיו ‫ואנחנו נטפל בעניינים.
‫איפה הילד?
‫הנה הוא.
‫בחור נאה.
‫יש לו את העיניים שלך, לא?
‫וקצת מהאף.
‫בכושר טוב, למרות כל מה שעבר.
‫יש לך ילד חזק מאוד, גב' קולינס.
‫חשבתי שבאת לעזור לי.
‫נכון.
‫הפקד ג'ונס אמר שהילד ‫עבר כמה שינויים גופניים קיצוניים
‫וביקש ממני לבדוק אותו,
‫כדי להרגיע אותך ‫ברגעי הדאגה האימהית.
‫הדאגה האימהית היא לא כלפיו ‫כי הוא לא הבן שלי.
‫רגע...
‫הצהרות כאלה לא ממש יעזרו ‫להערכה העצמית של הילד, מה?
‫הפקד ג'ונס אמר משהו ‫על שינוי בגובה?
‫כן.
‫בוא.
‫ליד הקיר.
‫הוא נמוך ב-8 ס"מ.
‫זו לא תעלומה, גב' קולינס.
‫אנחנו יודעים כבר זמן מה שטראומה ‫עלולה להשפיע על גדילה של ילדים.
‫בהתחשב בלחצים ‫של חמשת החודשים האחרונים,
‫עמוד השדרה שלו ‫אולי אפילו התקצר.
‫זה נדיר, אבל זה אפשרי.
‫וברית מילה?
‫קרוב לוודאי שמי שחטף אותו ‫חשב שזה רצוי.
‫בסופו של דבר, מילה היא הגיונית ‫מבחינה היגיינית.
‫זה ודאי היה טראומטי אז.
‫לא פלא שהוא הדחיק את הזיכרון.
‫את מבינה, יש הסבר רפואי ‫הגיוני בהחלט לכל זה.
‫אבל מותר לך להעלות את השאלות.
‫את צריכה להיות מודעת
‫לכל השינויים שעברו על הילד ‫בזמן היעדרותו.
‫האם לא הייתי יודעת ‫אם הוא הבן שלי או לא?
‫אני האימא.
‫מה שאומר שאת לא יכולה ‫להיות אובייקטיבית.
‫את מביטה דרך מסגרת ‫של רגש קיצוני
‫בילד שהשתנה ממה שאת זוכרת.
‫הוא לא אותו הילד ‫שעזב את הבית הזה.
‫בדיוק כמו שנער שיוצא למלחמה ‫ואז חוזר, הוא לא מי שהיה.
‫ולב של אימא, ‫שפועל על אינטואיציה ורגש,
‫רואה את השינויים ומתמרד,
‫מתעקש שזה לא הבן שלך.
‫זה לא משנה את העובדות.
‫אני מוכן להעמיד את התיאוריה שלי ‫במבחן אובייקטיבי, גב' קולינס.
‫ואת?
‫זו פשוט שערורייה.
‫תירגעי, תירגעי ופשוט תקשיבי לי.
‫לא, תקשיב אתה, ‫תקשיב אתה לי, בבקשה.
‫הרופא הזה לכאורה ‫הצעיד אותי בשכונה שלי
‫כמו איזושהי אימא מזניחה ‫שלא מכירה אפילו את הבן שלה.
‫ומה הממצאים שלו?
‫הוא מצא את מה ‫שהוא ציפה למצוא,
‫מה שמן הסתם אמרת לו שימצא.
‫גב' קולינס. ‫-אבל זה לא...
‫זו לא סיבה למבוכה.
‫זה שהייתי נבוכה זה לא העניין.
‫הנקודה היא שאתם מבזבזים זמן ‫במקום לחפש את הבן שלי.
‫אבל הדו"ח הוא סופי, גב' קולינס.
‫אז אני רוצה לקבל את הדו"ח ‫כדי שאוכל להפריך אותו
‫לפני שיעבור הלאה.
‫טוב.
‫כן. יום טוב.
‫סיימתי. אני יכול ‫ללכת עכשיו לחדר שלי?
‫כן.
‫לילה טוב, אימא.
‫תפסיק להגיד את זה!
‫אני לא אימא שלך!
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה.
‫אתה לא הוא. ‫אתה לא הבן שלי!
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה.
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה!
‫לעזאזל אתך!
‫אני רוצה את הבן שלי בחזרה.
‫לא הייתי צריכה לצעוק עליך.
‫אתה רק ילד.
‫ואני לא חושבת שאתה יודע ‫מה אתה עושה
‫ולאיזה סבל אתה גורם.
‫אבל אני רוצה שתבין ‫שבני הוא כל חיי.
‫הוא כל מה שיש לי.
‫ולא משנה מה חושבת המשטרה,
‫לא משנה מה חושב העולם,
‫אתה ואני...
‫שנינו יודעים את האמת, נכון?
‫שנינו יודעים שאתה לא וולטר.
‫אתה רק צריך להגיד להם ‫שאתה לא הבן שלי
‫כדי שיוכלו למצוא את הבן שלי.
‫בבקשה.
‫נוכל לדבר מחר.
‫הלו?
‫זו גב' כריסטין קולינס?
‫כן.
‫שמי גוסטב בריגלב. אני הכומר ‫בכנסייה הפרסבטריאנית סנט פול.
‫כן, שמעתי את השידורים שלך.
‫תודה.
‫קראת את ה"טיימס" הבוקר?
‫לא.
‫אולי כדאי שתעיפי מבט,
‫ואז תבואי הנה לכנסייה ‫לארוחת בוקר בעוד שעה.
‫אני חושב שאנחנו צריכים להיפגש.
‫הלו?
‫"מקרה מסתורי של...
‫"בתגובה לבקשת המשטרה,
‫"ד"ר ארל וו. טאר, מומחה לילדים, ‫בדק את וולטר קולינס
‫"כדי לקבוע את הסיבה ‫לאיבוד המשקל שלו,
‫"לחיוורון, לבלבול ולמצבו הירוד
‫"שנצפו מאז חזרת הילד לאמו ‫ביום שני שעבר."
‫ניסוח נפלא, לא?
‫"שנצפו מאז חזרת הילד לאמו ‫ביום שני שעבר."
‫עכשיו, לא רק שהם מצהירים בבירור ‫שאת אמו של הילד,
‫אבל אפשר להבין מזה ‫שאת אחראית באופן כלשהו
‫לשינויים האלו ושהמשטרה חוששת ‫לשלום הילד
‫כל עוד הוא ברשותך.
‫כדאי לך לטעום את הביצים, ‫הן טעימות מאוד.
‫"'בדקתי היטב את הילד', ‫אמר ד"ר טאר.
‫"וברור שיש לו מה לספר. ‫אני בטוח שבבוא הזמן..."
‫הוא יספר בדרכו הילדותית ‫על כל הפרשה,
‫אבל רק כאשר יבטח במאזין.
‫וזה מה שחסר פה.
‫אמונה בסיפורו של הילד המסכן.
‫במהלך הבדיקה שלי,
‫לא מצאתי דבר ‫שיפריך את ממצאי המשטרה.
‫למה להם לעשות את זה?
‫כדי לא להודות שעשו טעות
‫כשהחזירו את הילד הלא נכון.
‫כמובן, כל מי שקורא את העיתון ‫ויש לו קצת שכל,
‫יראה מיד שיש פה משהו חשוד.
‫למרבה הצער, זה לא כולל ‫את מחצית קוראי ה"טיימס".
‫גב' קולינס, ‫הייעוד שלי בחיים הוא לחשוף
‫את כל הדברים ‫שמשטרת לוס אנג'לס
‫לא רוצה שנדע עליהם לעולם.
‫משטרה ששולטים בה אלימות, ‫התעללות, רצח,
‫שחיתות והפחדה.
‫כשמפקד המשטרה קיבל את ‫התפקיד לפני שנתיים, הוא אמר:
‫אנחנו נטפל ‫באקדוחנים ברחובות לוס אנג'לס.
‫אני רוצה שיובאו מתים, לא חיים,
‫ואני אעניש כל שוטר שמפגין ‫סימן של רחמים כלפי פושע.
‫הוא לקח 50 מהאנשים ‫האלימים ביותר במשטרה,
‫נתן להם מקלעים ורשות לירות ‫בכל מי שעומד בדרכם.
‫הוא קרא להם "מחלק הנשק".
‫בלי עורכי דין, בלי משפט, ‫בלי שאלות,
‫בלי השעיות, בלי חקירות.
‫רק ערמות של גופות.
‫גופות בחדרי המתים, ‫גופות בבתי החולים,
‫גופות לצדי הדרכים.
‫ולא בגלל שהמשטרה ‫רצתה לחסל את הפשע. לא.
‫המשטרה רצתה ‫לחסל את המתחרים.
‫ראש העיר קרייר וחצי מהשוטרים ‫לוקחים שוחד.
‫הימורים, זנות, משקאות חריפים, ‫כל מה שאת רוצה.
‫כי ברגע שנותנים לאנשים
‫את החופש ‫לעשות את מה שהם רוצים,
‫כמו שאלוהים גילה בגן עדן,
‫זה בדיוק מה שהם יעשו.
‫המשטרה לא מוכנה ‫לסבול התנגדות,
‫הסתייגות או אפילו מבוכה.
‫את עלולה לגרום לה מבוכה, ‫וזה לא מוצא חן בעיניהם.
‫הם יעשו כמיטב יכולתם ‫כדי להכפיש את שמך.
‫ראיתי את זה קורה יותר מדי פעמים ‫מכדי להעלים עין עכשיו.
‫זו הסיבה שרציתי לפגוש אותך
‫כדי לספר לך למה את נכנסת,
‫ולעזור לך להילחם, אם תבחרי בזה.
‫כבוד הכומר, אני מעריכה ‫את כל מה שאתה עושה
‫וכל...
‫מה שאמרת,
‫אבל אני לא במסע צלב.
‫אני רק רוצה שבני יחזור הביתה.
‫גב' קולינס, ‫בנים של אמהות רבות
‫הוקרבו על מזבח הרווחים ‫במקום הזה.
‫הבן שלך, לצערי, לא יהיה הראשון.
‫אבל אם תעשי את זה כמו שצריך, ‫אולי הוא יהיה האחרון.
‫היו לו שני חורים בשיניים.
‫הוא התנגד, אבל טיפלתי בזה.
‫נו?
‫בין השיניים העליונות של הבן שלך ‫הפרידה רקמה קטנה, מרווח.
‫זה גרם לרווח של כ-3 מ"מ ביניהן.
‫לילד בחדר הזה אין רווח כזה.
‫זה יכול להשתנות עם הגיל? ‫כי זה מה שהם יגידו.
‫במקרים מסוימים, כן, זה אפשרי.
‫אבל הרקמה בין שיניו של וולטר ‫מונעת מזה לקרות.
‫הן לעולם לא יוכלו להיות צמודות ‫בלי ניתוח לכריתת הרקמה
‫ואני יכול להגיד לך מיד ‫שהוא לא עבר ניתוח כזה.
‫תהיה מוכן לכתוב את זה ‫באופן רשמי?
‫תסלחי לי על הגסות, ‫אבל לעזאזל, כן.
‫אני שומע שההרדמה עוברת.
‫מצד שני, אולי אכתוב קודם ‫את המכתב הזה.
‫זה ייתן לילדון משהו לחשוב עליו.
‫אם זה הוא, הוא השתנה מאוד.
‫אתה יודע מי אני?
‫את מורה.
‫כן, אבל אפילו למורים יש שמות. ‫איך קוראים לי?
‫אני לא זוכר. אני מכיר אותך,
‫אבל אני לא זוכר איך קוראים לך.
‫גב' פוקס. עכשיו, שב במקום שלך.
‫לא אמרתי לך ‫לשבת באיזשהו מקום.
‫אמרתי לך לשבת במקום שלך. ‫זה שנועד לך.
‫אתה אמור לדעת איפה הוא, ‫ישבת שם יותר משנה.
‫גב' קולינס, אם זה הבן שלך, ‫אני אבלע את הסרגל שלי.
‫לא רק שאכתוב זאת, ‫אני אעיד על כך בבית המשפט
‫או בפני הנשיא קלווין קולידג' ‫בכבודו ובעצמו, אם אצטרך.
‫תודה.
‫נתראה הערב בתכנית. בהצלחה.
‫שאלה קצרה, גברתי. שאלה קצרה.
‫גב' קולינס.
‫שלום, שמי כריסטין קולינס. ‫בוקר טוב.
‫ב-10 במרץ, בני בן התשע, ‫וולטר קולינס, נעלם.
‫חמישה חודשי חקירה הובילו לילד ‫שהובא ללוס אנג'לס
‫מדקאלב, אילינוי.
‫הם אמרו לי ולכולכם ‫שהילד הזה הוא הבן שלי.
‫הוא לא היה הבן שלי.
‫משטרת לוס אנג'לס טעתה,
‫וזו הסיבה לשינויים שחלו בילד.
‫יש לי מכתבים ‫מהמורים שלו והרופאים שלו
‫שמאשרים שהוא לא הבן שלי.
‫מסרתי אותם להדפסה ‫ואני אמסור לכם אותם מחר.
‫נתתי למשטרה את כל ההזדמנויות ‫להודות בטעות שלהם
‫ולחדש את החיפוש אחר בני.
‫מאחר שהם סירבו לעשות זאת,
‫לא נותרה לי ברירה ‫אלא לפרסם את המקרה שלי
‫ואני מקווה שזה ישכנע אותם ‫לסיים את מה שהתחילו,
‫ולהחזיר את בני הביתה אליי.
‫תודה רבה.
‫מורלי!
‫אני רוצה שתמצא את ‫הקולינס הזאת ותביא אותה הנה.
‫וביל, תכניס אותה מאחורה.
‫כן, אדוני.
‫מפה, גברתי.
‫למה אנחנו נכנסים מאחור?
‫ההוראות של הפקד. ‫הכניסה מלאה בכתבים.
‫בבקשה, שבי, גברתי. ‫הפקד ג'ונס יבוא מיד.
‫מישהו רוצה לענות לשיחה ‫ממשטרת קנדה? איבארה?
‫מה הם עשו? איבדו איל?
‫הם רוצים שנגרש קטין שגר כאן ‫באופן לא חוקי בחזרה לקנדה.
‫הוא גר עם הבן דוד שלו ‫בחווה ליד ריברסייד, בוויינויל.
‫רוצה את זה? -אני אקח את זה. ‫ממילא אין לי מה לעשות.
‫אתה נסיך.
‫גב' קולינס.
‫את יכולה להשאיר את הילד. ‫היא תטפל בו.
‫שבי.
‫עשית לי צרות רציניות, גב' קולינס.
‫המצב הזה גורם מבוכה ‫למשטרה כולה.
‫לא התכוונתי להביך אף אחד.
‫לא, בטח שלא.
‫רק אמרת לעיתונים שאנחנו ‫לא יכולים להבדיל בין ילד לילד
‫כהוקרה על החודשים ‫שבילינו בחקירת המקרה שלך.
‫את מנסה להציג אותנו כטיפשים? ‫זה העניין? את נהנית מזה?
‫כמובן שלא.
‫אני רוצה שתמצאו את הבן שלי.
‫את יודעת מה הבעיה שלך, ‫גב' קולינס?
‫את מנסה להתחמק ‫מהאחריות שלך כאימא.
‫מה? ‫-נהנית להיות אישה חופשייה, נכון?
‫נהנית לא לטפל בילד קטן.
‫יכולת ללכת לאן שאת רוצה, ‫לעשות מה שאת רוצה,
‫להיפגש עם מי שאת רוצה.
‫אבל אז מצאנו את הבן שלך ‫והחזרנו לך אותו.
‫ועכשיו הוא מטרד עבורך.
‫וזו הסיבה ‫שהמצאת את המזימה הזו:
‫להשליך אותו לידי המדינה ‫ושהמדינה תגדל אותו במקומך.
‫זה נכון, לא? ‫-זה לא נכון!
‫לא? ‫אפילו הילד אומר שהוא הבן שלך.
‫למה שיגיד את זה? ‫איך הוא ידע לעשות את זה?
‫אני לא יודעת. ‫אני רק יודעת שהוא משקר.
‫אולי. אולי הוא שקרן.
‫אבל זה מה שלמד, לא? ‫שניכם נולדתם כשקרנים.
‫את שקרנית ועושה צרות, ‫ואם תשאלי אותי,
‫אין לך מה לחפש בכלל ‫ברחובות לוס אנג'לס.
‫חכה רגע. ‫-כי או שאת יודעת שאת משקרת,
‫או שאת לא מסוגלת להבחין אם ‫את משקרת או אומרת את האמת.
‫אז מה מהם?
‫את אימא מזניחה ‫או פשוט מטורפת?
‫כי מהמקום שלי, ‫אלו שתי האפשרויות היחידות.
‫אני לא אשב פה ואסבול את זה.
‫את רוצה מומחים? ‫את רוצה רופאים? יש לי כמה משלי.
‫משגיחה.
‫גב' קולינס, את עדיין מתעקשת ‫שהילד הזה שם הוא לא הבן שלך?
‫כן.
‫אל תתנגדי, בבקשה. ‫את רק תכאיבי לעצמך.
‫מה אתה עושה? ‫אתה לא יכול לעשות את זה.
‫את תלווי את האסירה ‫למחלקה הפסיכיאטרית
‫של ביה"ח המחוזי של לוס אנג'לס.
‫מה? ‫-עלייך להצהיר את הדברים הבאים:
‫הנאשמת טוענת ‫שהמשטרה ואחרים רימו אותה
‫ושנתנו לה ילד וניסינו לגרום לה ‫לחשוב שזה בנה
‫בשעה שהיא אומרת שהוא לא בנה. ‫קחי אותה. -לא.
‫בבקשה.
‫בואי, גב' קולינס.
‫מכאן.
‫אנחנו מכירים את גב' קולינס ‫מה-10 במרץ, 1928,
‫כשדיווחה שבנה בן התשע, ‫וולטר, נעדר.
‫הילד נמצא באוגוסט, 1928.
‫מאז שחזר, היא התלוננה ‫שהוא עדיין נעדר
‫וביקשה שוב ושוב למצוא אותו.
‫היא סובלת מפרנויה, שיגעון רדיפה,
‫וניתוק מהמציאות.
‫היא עלולה לפגוע בעצמה ובאחרים.
‫אנחנו ממליצים על העברתה ‫למחלקה הפסיכיאטרית
‫עד שתחזור לעשתונותיה.
‫יש לי עוד קוד 12.
‫שם? ‫-קולינס, כריסטין.
‫לא, זו טעות.
‫שוטר ממונה?
‫פקד ג'. ג'. ג'ונס, ‫משטרת לינקולן הייטס.
‫לא, בבקשה! המשטרה מנסה ‫להעניש אותי, כי הם...
‫אם תמשיכי ככה, אני אצטרך ‫לכבול אותך בכותונת משוגעים.
‫זה מה שאת רוצה?
‫לא, גברתי. ‫-אז תתנהגי יפה.
‫קוד 12.
‫אלוהים.
‫לא!
‫תפשקי רגליים.
‫מה?
‫יותר רחב.
‫תיכנסי. זה החדר שלך.
‫הרופא כבר הלך. ‫הוא יבדוק אותך מחר.
‫אני רוצה לדבר ‫עם מישהו מהאחראים.
‫מצטערת.
‫החדר שלי! לא. לא, לא, לא, ‫זה החדר שלי.
‫אני יכולה להתקשר?
‫את יכולה להרוויח שיחות טלפון ‫בהתנהגות טובה.
‫אסור לך לקבל עיתונים, חוברות, ‫רדיו, ספרים, או חפצים חדים.
‫זה לטובתך.
‫החדר שלי.
‫לא, זה החדר שלי.
‫החדר שלי.
‫לא, זה החדר שלי.
‫החדר שלי.
‫החדר שלי!
‫החדר שלי! החדר שלי!
‫הם אמרו שזה החדר שלי!
‫יש לך בעיה?
‫המנוע התחמם, זה הכל.
‫זה יסתדר עוד מעט.
‫שמע, אתה מוכן לעזור לי?
‫אני מנסה למצוא מקום ‫בשם חוות נורת'קוט, ליד וויינויל.
‫חוות נורת'קוט, מה?
‫כן...
‫כמעט הגעת.
‫תמשיך בדרך הזו מערבה, ‫שלושה או ארבעה ק"מ.
‫ואז תפנה ימינה.
‫תמשיך ותגיע ישר לשם.
‫קורה שם משהו?
‫לא, אני רק בודק עניין של קטין.
‫תודה על העזרה. ‫-אין בעיה.
‫הלו?
‫בוא הנה!
‫אני שוטר! יש לי צו מעצר ‫לקטין בשם סנפורד קלארק.
‫פתח את הדלת וזוז הצידה.
‫תפסיק!
‫די! תפסיק!
‫תפסיק! או שאני ארסק לך ‫את הפרצוף על הרצפה!
‫תפסיק! ‫-טוב!
‫תן לי את הידיים שלך.
‫קדימה.
‫אלוהים!
‫מה הבעיה שלך, ילד?
‫אתה לא יודע שתקיפת שוטר ‫זה נגד החוק?
‫מה זה כבר משנה?
‫אנחנו רק שולחים אותך ‫חזרה לקנדה, ילד.
‫זה לא סוף העולם.
‫מה?
‫אתה לא יכול להישאר בארה"ב ‫כמה זמן שאתה רוצה, חבר.
‫גב' קולינס לא התקשרה?
‫לא שמענו ממנה.
‫סע לבית שלה, תוודא שהיא בסדר.
‫ואם היא לא שם, ‫תבדוק עם השכנים.
‫תברר מה הם יודעים. ‫-בהחלט.
‫ועכשיו קיי-ג'י-אף שמחה לארח
‫את הכומר גוסטב בריגלב ‫מכנסיית סנט פול.
‫כאן הכומר גוסטב בריגלב ‫מכנסיית סנט פול
‫המביא לכם את דברי האל ‫ברדיו קיי-ג'י-אף. ערב טוב.
‫קיוויתי שתהיה לנו אורחת ‫בתכנית הערב,
‫אך מסתבר שהיא התעכבה.
‫ומאחר שהיא לא יכולה להיות פה
‫ולספר לכם ‫את מה שסיפרה לעיתונאים הבוקר,
‫אני אצטרך למלא את מקומה ‫כמיטב יכולתי.
‫אני אספר לכם מה קרה, ‫ואני אמשיך לספר לכם בכל ערב,
‫ממש פה, עד שמישהו יטפל בזה.
‫אני רוצה כרטיס לקנדה. ‫אלברטה או ונקובר,
‫הרכבת שיוצאת הערב.
‫אין לי אף רכבת ‫שמגיעה למרחק כזה הערב.
‫הכי קרוב זו רכבת לסיאטל.
‫משם תוכל לעבור לרכבת מקומית ‫או לחצות את הגבול.
‫זה יהיה בסדר.
‫הלוך חזור? ‫-רק הלוך.
‫15 דולר. ‫-כן.
‫תודה. בבקשה. תיהנה מהנסיעה. ‫-אני אהנה.
‫ארוחת הבוקר היא חצי שעה.
‫בבקשה, אני צריכה לדבר ‫עם הרופא האחראי.
‫חדר האוכל נמצא בהמשך המסדרון. ‫הרופא יקרא לך כשיהיה מוכן.
‫את צריכה לאכול.
‫אכילה זה נורמלי.
‫את צריכה לעשות את כל מה ‫שאת יכולה כדי להיראות נורמלית.
‫זה הסיכוי היחיד שלך.
‫קוראים לי קרול דקסטר. ‫איך קוראים לך?
‫כריסטין. כריסטין קולינס.
‫תסיימי את הכל. ‫אני יודעת שזה קשה,
‫אבל את חייבת לנסות.
‫שמעתי אותם מדברים.
‫את פה בקוד 12,
‫פעולה משטרתית?
‫הרופאים, הצוות...
‫הם חושבים שאם המשטרה ‫שלחה אותך הנה,
‫חייבת להיות לזה סיבה טובה.
‫אין לזה סיבה טובה.
‫אני שפויה לגמרי ‫ואני אסביר להם את זה.
‫איך?
‫ככל שתנסי להתנהג כשפויה, ‫כך תיראי מטורפת יותר.
‫אם את מחייכת יותר מדי, ‫יש לך הזיות, את מדחיקה היסטריה.
‫ואם את לא מחייכת, ‫את סובלת מדיכאון.
‫אם את נשארת אדישה...
‫את מכונסת בעצמך ‫או אפילו קטטונית.
‫חשבת על זה הרבה. ‫-נכון.
‫את לא מבינה?
‫את קוד 12, גם אני.
‫שתינו פה מאותן סיבות בדיוק.
‫שתינו הרגזנו את השוטרים.
‫את רואה את האישה הזו שם?
‫היא הייתה נשואה לשוטר ‫שלא הפסיק להרביץ לה.
‫כשהיא ניסתה לספר על זה למישהו, ‫הוא הכניס אותה הנה.
‫וזו?
‫השוטרים כיסחו במכות את אחיה, ‫שברו לו את שתי הידיים.
‫כשהיא ניסתה לספר לעיתונות...
‫ואת?
‫אני... עובדת בלילות.
‫אני מתכוונת, אני עובדת בלילות.
‫כן. במועדונים. במרכז.
‫היה לי לקוח שכל הזמן הרביץ לי ‫ולא היה מוכן להפסיק.
‫אז הגשתי תלונה. ‫התברר שהוא שוטר.
‫מיד מצאתי את עצמי פה.
‫אבל הם לא יכולים לעשות את זה.
‫את צוחקת?
‫כולם יודעים שנשים הן רגישות.
‫כל כולן רגש, בלי היגיון, ‫המוח שלהן ריק.
‫מדי פעם הן אומרות משהו ‫לא כל כך נוח,
‫הן פשוט יוצאות מדעתן המחורבנת. ‫תסלחי לי על הגסות.
‫אם אנחנו משוגעות, ‫אף אחד לא צריך להקשיב לנו.
‫אני מתכוונת, למי תאמיני,
‫לאיזושהי מטורפת שמנסה ‫לפגוע באמינות המשטרה,
‫או לשוטר?
‫ברגע שמכניסים אותנו הנה
‫או שאנחנו שותקות ‫ולומדות להתנהג יפה,
‫או שאנחנו לא חוזרות הביתה.
‫או שאנחנו חוזרות הביתה ככה.
‫די. תפסיק.
‫תפסיק!
‫תפסיק.
‫בבקשה.
‫קלארק.
‫סנפורד קלארק?
‫פה.
‫המסמכים הגיעו.
‫מחרתיים תישלח חזרה לקנדה.
‫המשטרה שם תחליט ‫מה לעשות אתך בהמשך.
‫אני מקווה שהשהות שלך פה ‫שכנעה אותך לא לנסות
‫לחצות שוב את הגבול ‫באופן לא חוקי בעתיד.
‫חכה!
‫אני רוצה לדבר עם השוטר ‫שעצר אותי.
‫אני בטוח שיש לו ‫דברים הרבה יותר חשובים...
‫בבקשה.
‫זה חשוב.
‫כריסטין קולינס.
‫בואי.
‫גב' קולינס.
‫ד"ר ג'ונתן סטיל. ‫אנא...
‫שבי.
‫אני מקווה ‫שהשהות שלך איתנו הייתה...
‫נוחה עד עכשיו.
‫כן.
‫באמת?
‫הייתי חושב שזה יכול להיות ‫קשה בהתחלה.
‫כן, זה היה קשה, ‫כמובן שזה היה קשה מאוד, אבל...
‫די נוח.
‫אני רואה שעשו לך בדיקת דם.
‫בדיקת וסרמן.
‫הם אמרו שזו בדיקת עגבת, ‫כי המחלה משפיעה על המוח.
‫הרעיון שמישהו חושב שצריך לבדוק ‫אם את לא חולה בעגבת,
‫זה מרגיז אותך?
‫לא, הם אמרו שזה הנוהל, אז לא.
‫כן, בדיוק. נהלים. אנחנו צריכים ‫לנקוט בכל אמצעי הזהירות.
‫אני מתארת לעצמי...
‫שיש אנשים ‫שלא היו מרגישים בנוח,
‫אבל אני הבנתי.
‫לפי התיק שלך,
‫את מאמינה שהמשטרה ‫החליפה ילד מזויף בבן שלך.
‫לא אמרתי שהוא ילד מזויף. ‫הוא לא הבן שלי.
‫הם הביאו הביתה את הילד הלא נכון. ‫הבן שלי עדיין נעדר.
‫זה מוזר כי יש לי פה כתבה מהעיתון
‫עם תמונה שלך בתחנת הרכבת
‫כשאת מקבלת את פני הבן שלך.
‫זו את בתמונה, נכון?
‫"הילד החטוף קולינס חוזר לאימא"
‫כן. -כן.
‫כן. -אז,
‫בהתחלה הוא היה הבן שלך,
‫ועכשיו הוא לא הבן שלך.
‫זה נמשך כבר הרבה זמן?
‫אנשים משתנים, ‫הופכים למשהו אחר ממה שהם?
‫אנשים לא משתנים.
‫את לא חושבת שאנשים משתנים?
‫לא, זה לא מה...
‫המשטרה לא רודפת אותך?
‫לא, הם לא. ‫-לא, הם לא.
‫המשטרה פה כדי להגן עלייך.
‫כן. ‫-באמת?
‫כן.
‫זה מוזר,
‫כי כשאשפזו אותך,
‫אמרת לאחות הראשית
‫שהמשטרה מתכננת...
‫להעניש אותך... ‫בכוונה.
‫אז או שהאחות הראשית והמתמחים ‫מנסים גם הם להעניש אותך,
‫או שאת משנה את הסיפור שלך.
‫את מתקשה לעתים קרובות
‫להבדיל בין דמיון ומציאות, ‫גב' קולינס?
‫אני מצטער שקראתי לך ‫במזג אוויר כזה אבל הילד התעקש.
‫זה בסדר. אני אראה מה יש לו להגיד ‫כדי שאוכל לחזור הביתה ולהתייבש.
‫יורד מבול, רעמים, ברקים ‫ודמוקרטים בחוץ.
‫אז כדאי מאוד ‫שזה יהיה שווה את זה.
‫שוב אתה, מה?
‫בוא נראה...
‫נו?
‫זה לא קל, טוב?
‫כן? גם לי לא היה קל ‫לנהוג לפה בגשם שוטף.
‫לבן דוד שלי קוראים גורדון נורת'קוט.
‫החווה שבה מצאת אותי שייכת לו.
‫הוא אמר שאני יכול לגור שם בתנאי ‫שאשמור על המקום כשהוא יוצא...
‫לכל מיני עבודות ודברים כאלה.
‫הוא אמר שאני יכול להישאר ‫כמה שארצה.
‫חשבתי שזה אומר ‫שאני יכול ללכת מתי שארצה.
‫אתה אומר שהוא כלא אותך שם?
‫שטויות. כשהגעתי לשם, ‫התרוצצת שם חופשי כמו ציפור.
‫יכולת לעזוב מתי שרצית. ‫-לא.
‫אז מה זה?
‫סיפור שהמצאת ‫כדי לתרץ את העובדה
‫שאתה פה באופן לא חוקי? ‫-לא, זה בכלל לא קשור.
‫כי אין לי זמן לזה. ‫-תקשיב לי. הוא אמר... -מה?!
‫מה הוא אמר?
‫הוא אמר שאם אנסה לעזוב, ‫הוא יהרוג אותי.
‫תראה, אתה לא מבין ‫איך הוא, מה הוא...
‫מה הוא עשה. ‫מה הוא הכריח אותי לעשות.
‫טוב. אז בוא נתחיל מההתחלה.
‫מה הוא הכריח אותך לעשות?
‫הרגנו כמה ילדים.
‫מה?
‫תראה, לא התכוונתי, אני נשבע. ‫הוא הכריח אותי לעזור לו.
‫הוא אמר שאם אני לא אעזור לו, ‫הוא יהרוג גם אותי.
‫תראה, אתה חייב לעזור לי, בבקשה.
‫אני לא רוצה ללכת לגיהינום ‫כי הרגתי ילדים.
‫איזה ילדים? על מה אתה מדבר?
‫אני לא יודע. ‫לא הכרתי את השמות שלהם.
‫שמות?
‫כמה? כמה ילדים?
‫בסך הכל?
‫20 בערך, אני חושב.
‫לא, אתה משקר.
‫לא! זה נכון, אני נשבע!
‫אתה רוצה להגיד לי ‫שהרגת 20 ילדים?
‫כן!
‫בערך.
‫הפסקתי לספור אחרי כמה זמן.
‫גורדון אמר שאולי...
‫אחד או שניים אולי ברחו.
‫אבל...
‫לא. אף אחד לא יכול לקום ‫ולהרוג 20 ילדים, בסדר?
‫אנחנו הרגנו.
‫איך?
‫לרוב לקחנו אחד או שניים.
‫לפעמים אפילו שלושה.
‫תמיד ידעתי מתי אנחנו ‫מתכוננים לצאת.
‫הוא ניקה את המכונית.
‫ראה שהצמיגים בסדר.
‫בדק את המנוע.
‫כי הוא פחד שהמכונית תתקלקל
‫ויתפסו אותנו.
‫כל פעם נסענו לכיוון אחר.
‫אף פעם לא חזרנו פעמיים ‫לאותה שכונה.
‫לפעמים הוא היה מסתובב ‫במשך שעות
‫עד שמצאנו מישהו.
‫הנה אתה! ‫חיפשנו אותך כמו משוגעים!
‫באמת? ‫-בטח.
‫תשמע, להורים שלך קרתה תאונה.
‫והם שלחו אותנו למצוא אותך. ‫הם נפצעו קשה מאוד.
‫המשטרה לקחה אותם לביה"ח
‫אבל לא היה להם זמן ‫לבוא לחפש אותך
‫אז אמרנו שאנחנו נעשה את זה.
‫עכשיו, בוא.
‫תעלה. מהר.
‫תשמע, אנחנו צריכים ‫להביא אותך לביה"ח
‫כדי שתראה את ההורים שלך.
‫אתה מבין, הרבה ילדים לא רצו ‫לעלות למכונית לבד עם זר,
‫אבל אם יש לו שם ילד... ‫-ילד טוב.
‫תעשה מקום.
‫זה היה קל יותר.
‫אני רוצה שתחזיק חזק.
‫הם היו מסתכלים עליי וחושבים:
‫"אם הוא בטוח, ‫אני מניח שגם אני אהיה."
‫בכל פעם שהם עלו למכונית,
‫רציתי למות.
‫ברגע שחזרנו לחווה, הם נכנסו ללול.
‫ילדים, אתם רעבים?
‫תשמור על הדלת, סנפורד!
‫תשמור על הדלת!
‫מה קרה? אני לא אפגע בכם.
‫אתם מפחדים שאני אפגע בכם?
‫אני לא אפגע בכם.
‫בואו הנה! אני לעולם לא אפגע בכם.
‫היו ימים שהוא היה הורג אותם מיד.
‫בימים אחרים...
‫הוא היה מחכה,
‫אוסף עוד כמה,
‫עד שהיו לו ארבעה או חמישה.
‫כן. ‫-לא!
‫מה לא? מה לא? ‫בוא הנה. בוא הנה. בוא הנה!
‫סנפורד, תשמור על הדלת!
‫אימא!
‫לפעמים הוא היה משאיר ‫רק אחד או שניים בחיים...
‫בקושי, בכל אופן.
‫הוא היה אומר: "תחסל אותם, סאן.
‫"תחסל אותם או שאני... ‫תחסל אותם או שאני אחסל אותך."
‫ועשיתי את זה.
‫הרגתי אותם.
‫עשיתי את זה. הרגתי אותם. ‫אלוהים, הרגתי אותם!
‫אלוהים!
‫תסתכל עליי.
‫הילדים האלו.
‫אם היית רואה אותם שוב, ‫היית יכול לזהות אותם?
‫אני לא יודע.
‫אולי.
‫לא עדכנתי אותן כבר הרבה זמן, ‫אבל בכל זאת...
‫זה צריך להיות...
‫רק תעבור על אלו, בסדר?
‫אם אתה רואה כאלה שאתה מזהה, ‫תניח אותן על השולחן פה.
‫אני מצטער!
‫בחיי... ‫-לא התכוונתי. הוא הכריח אותי.
‫"וולטר קולינס, ‫בן תשע, לוס אנג'לס"
‫לעזאזל.
‫זה. תסתכל עליי.
‫אתה בטוח?
‫אני בטוח.
‫אלוהים אדירים. ‫-אלוהים!
‫אלוהים.
‫אלוהים אדירים.
‫בן זונה.
‫הוא משקר. ‫השתגעת, לז?
‫20 ילדים, אדוני.
‫הוא מסדר אותך. ‫הוא יודע שהוא בצרות...
‫אז הוא המציא סיפור מטופש על ‫איך הכריחו אותו להישאר במדינה.
‫עם כל הכבוד, אדוני, אני לא חושב.
‫לא ראית אותו. ‫הילד הזה מטורף מפחד.
‫הוא זיהה את הילד של קולינס. ‫מצאנו אותו, זוכר?
‫"אם נסערת טוענת ‫שהמשטרה החזירה ילד אחר" ‫לא קראת עיתונים?
‫או שקראת, זה העניין?
‫אדוני, אם תקשיב לי...
‫אני מצטערת, פקד, ‫אבל הוא פה שוב.
‫מי? -הכומר בריגלב. ‫הוא שואל על כריסטין קולינס.
‫תגידי לבן זונה הזה ‫להסתלק משטח המשטרה,
‫או שאעצור אותו על הפרת סדר.
‫ניסיתי. הוא אמר שהוא לא הולך. ‫לא הוא ולא החברים שלו.
‫מה?
‫מה, לעזאזל...
‫אלוהים.
‫אלוהים אדירים.
‫פקד?
‫איברה? תקשיב לי. אתה לא תעשה ‫שום דבר חוץ מלחזור הנה.
‫אדוני, מדיניות המשטרה דורשת ‫שכל האשמה ברצח תיבדק.
‫אלו ילדים, למען השם.
‫אני קובע את מדיניות המשטרה.
‫עכשיו, אני פוקד עליך ‫לחזור הנה עם הילד הזה, הבנת?
‫אל תדבר עם אף אחד ותביא לי ‫את הילד הזה. הבנת? אף אחד!
‫הפקד ג'ונס. ‫-בחורים.
‫מה לעזאזל עשית לכריסטין קולינס?
‫ואל תנסה לחלץ את עצמך בשקרים
‫כי כמה מהשכנים שלה ראו ‫שנלקחה במכונית משטרה.
‫גב' קולינס הושמה ‫במעצר-מונע
‫לאחר התמוטטות עצבים.
‫מה?
‫היא מקבלת את הטיפול ‫הטוב ביותר. וזה הכל.
‫הבאה בתור.
‫קדימה. תתקדמי.
‫בשביל מה? ‫-תרופות.
‫תרופות למה?
‫כאלו שטובות בשבילך. ‫עוזרות לך להירגע.
‫אני לא רוצה להירגע.
‫אנחנו יכולים לתת לך בכוח, ‫אם זה מה שאת רוצה. תבלעי. אח.
‫ד"ר סטיל? ‫-אני מבין, תיכנסי.
‫אני לא רוצה לקחת משהו ‫שלא ברור לי מה זה.
‫אין לי שום בעיה ‫שצריכה טיפול תרופתי.
‫אין לך שום בעיה.
‫לא, אין לי שום בעיה. ‫-לא.
‫את בסדר. ‫-נכון.
‫אז לא צריכה להיות לך ‫שום בעיה
‫לחתום על זה.
‫בחתימה על המסמך הזה ‫את מאשרת שטעית
‫כשהצהרת שהילד שהמשטרה ‫החזירה לך הוא לא הבן שלך.
‫הוא קובע גם שהמשטרה צדקה ‫ששלחה אותך הנה להסתכלות
‫והם פטורים מכל אחריות. ‫תחתמי על זה.
‫אני לא אחתום על זה.
‫אז מצבך לא השתפר.
‫תחתמי על זה ותוכלי לצאת מפה ‫מחר בבוקר.
‫אבל לא טעיתי. הוא לא הבן שלי. ‫הבן שלי עדיין נעדר.
‫גב' קולינס, ‫את מתחילה להיות נסערת.
‫כן, אני... כן... אני לא אחתום על זה ‫כי הוא לא הבן שלי!
‫אח!
‫הוא לא הבן שלי! הבן שלי נעדר!
‫החולה נעשית היסטרית! ‫-הבן שלי נעדר!
‫תדאג שתקבל מספיק ‫תרופות הרגעה. תוציא אותה מפה.
‫לא! לא! לא!
‫תפסיקו!
‫תפתחי את הפה. תפתחי את הפה.
‫לאט, לאט. ‫-אתה מחזיק אותה?
‫תבלעי את זה. -תפסיקו!
‫תתרחקי.
‫תוציאו אותה מפה!
‫אל תתערבי!
‫זה לא עניינך! ‫זה עניין משטרתי.
‫כולכן! אל תתערבו אם אתן יודעות ‫מה טוב בשבילכן.
‫היית חושבת שגם ככה יש לך ‫די צרות עם החוק,
‫בכך שאת זונה, לא?
‫תקיפת חבר צוות. חדר 18.
‫לא! לא! די! לא!
‫די!
‫בוא, ילד.
‫"וולטר קולינס, בן 9, לוס אנג'לס"
‫סליחה.
‫זה בסדר, אני יכול להמשיך מפה.
‫אנחנו צריכים אותו לחקירה. ‫תודה. בוא.
‫בריידי, רוס.
‫אני צריך אתכם לתגבורת. ‫אני אסביר בדרך.
‫לא היית צריכה לעשות את זה.
‫רציתי. זו הייתה הרגשה טובה.
‫איבדתי שני תינוקות
‫לרופאים לא חוקיים.
‫לא הייתה לי ברירה.
‫לא היה לי סיכוי להילחם עליהם.
‫לך יש. אל תפסיקי.
‫אני לא אפסיק.
‫שילכו להזדיין, ‫הם וכל החברים שלהם.
‫אלו לא בדיוק מילים ‫מתאימות לגברת.
‫לעזאזל.
‫יש רגעים שאלו בדיוק ‫המילים המתאימות.
‫כן?
‫כשכבר אין לך מה לאבד.
‫את לא אמורה להיות פה.
‫תישאר שם. תבדוק את הבית.
‫תבדוק את האסם.
‫השטח פנוי.
‫פה פנוי.
‫תביא לי את האת.
‫טוב.
‫קדימה.
‫בוא.
‫אתה תראה לי.
‫קדימה. תראה לי.
‫זה פה?
‫אתה בטוח? ‫-כן.
‫תחפור.
‫אתה קברת אותם, ‫אתה יכול להוציא אותם.
‫קדימה. תחפור.
‫שמעת אותי. תחפור.
‫אלוהים.
‫אלוהים אדירים.
‫תדווחו על זה.
‫תביאו לפה את חוקר מקרי המוות ‫וכל שוטר ברדיוס של 30 ק"מ,
‫תוך שעה. ואז תוציאו צו מעצר ‫לגורדון סטוארט נורת'קוט.
‫הפרטים במכונית שלי. לכו.
‫אתה יכול להפסיק, ילד.
‫אתה יכול להפסיק עכשיו. זה נגמר.
‫אנחנו נמשיך מפה.
‫אנחנו נמשיך מפה, בסדר?
‫זה נגמר.
‫זה בסדר, חבר.
‫זה בסדר. זה בסדר.
‫הכל נגמר. בסדר?
‫תיק.
‫אני רוצה פרטיות.
‫אני רואה שסירבת לקחת תרופות ‫והיה צורך לתת לך אותן בכוח.
‫שישה ימים, גב' קולינס, ‫ואין שום שיפור.
‫אולי נצטרך לעבור ‫לשיטות טיפול חמורות יותר.
‫אלא אם את מוכנה להוכיח ‫שמצבך טוב יותר
‫בכך שתחתמי על אלה.
‫לך להזדיין, אתה וכל החברים שלך.
‫חדר 18.
‫אני רוצה לדבר עם אחד האחראים ‫ברגע זה!
‫בבקשה.
‫מי האחראי פה?
‫תפתחי.
‫אני הרופא הראשי בתפקיד.
‫אתה הרופא שאשפז ‫את כריסטין קולינס?
‫אני מצטער, אדוני. אנחנו דנים ‫בחולים רק עם בני המשפחה.
‫כדאי לך מאוד לדון בזה. תקרא.
‫אדוני. ‫-תקרא את זה.
‫תעצרו.
‫גב' קולינס, פעם אחרונה. ‫את מוכנה לחתום על המכתב?
‫לא.
‫את יכולה ללכת.
‫מה?
‫הבגדים שלך בחדר הסמוך. ‫את יכולה להתלבש שם.
‫בחדר הסמוך? ‫-כן. בדיוק.
‫תעשי את זה.
‫"גופות ילדים שנרצחו ‫נמצאו בריברסייד" ‫אלוהים.
‫אחות.
‫אני רוצה לראות כל מסמך שיש לכם ‫בנוגע למקרה של כריסטין קולינס
‫ואני רוצה לראות אותם ברגע זה, ‫הבנת אותי? כל מסמך.
‫מתי היא תצא?
‫הוריקן פגע במערב פאלם ביץ'!
‫בייב רות' בהום ראן ה-53 שלו!
‫גופות ילדים ‫שנרצחו נמצאו בריברסייד!
‫הפשע הגדול ביותר ‫בהיסטוריה של לוס אנג'לס!
‫משערים שוולטר קולינס מת!
‫גב' קולינס, אני מצטער מאוד.
‫הפשע הגדול ביותר ‫בהיסטוריה של לוס אנג'לס!
‫פקד, הטיפול שלך ‫בפרשת כריסטין קולינס
‫הציג את המשטרה באור מגוחך.
‫קיימת אפילו אפשרות ‫לתביעה אזרחית ופלילית.
‫אדוני, אף אחד לא יכול היה לדעת ‫מה מתרחש בחווה הזו.
‫לא אנחנו, לא אנשי השריף, ‫ולא שירות המרשל.
‫ובקשר לגברת קולינס,
‫אני עדיין לא משוכנע שהבן שלה ‫הוא בין הקורבנות בוויינויל.
‫לא? ‫-לא.
‫היו ארבע תמונות אחרות ‫של ילדים נעדרים
‫שהיו דומים לו מאוד. ‫יכול להיות שקלארק הצעיר טעה.
‫אולי הוא טעה.
‫מה שמביא לשאלה המתבקשת, ‫למי אכפת?
‫אדוני?
‫ראש העיר רוצה להשתיק את זה. ‫אני רוצה להשתיק את זה.
‫הדרך לעשות זאת היא ‫להפסיק להתעקש שוולטר קולינס
‫לא נמצא בין הילדים שנרצחו ‫בחווה הארורה הזו.
‫כי אם הילד שהחזרת ‫הוא לא וולטר קולינס,
‫והוא לא מת בחווה, ‫אז איפה הוא, לעזאזל?
‫אנשים ירצו לדעת ‫למה לא מצאנו אותו,
‫למה אנחנו לא עושים ‫את העבודה שלנו.
‫אבל מצד שני, אם הוא נמצא, ‫או עלול להיות,
‫בין הילדים האומללים האלו ‫שנרצחו בוויינויל,
‫אז השאלות נפסקות.
‫זו מבוכה זמנית ‫שתצטרך ללמוד לחיות איתה.
‫עדיפה אי נוחות קצרה ‫מאשר בעיה מתמשכת,
‫מה אתה אומר, פקד?
‫כן, אדוני.
‫הילד נעלם לפני כמעט שנה.
‫אם היה אפשר למצוא אותו, ‫זה כבר היה קורה.
‫אם הוא היה בחווה הזו ואם לא,
‫האמת היא שקרוב לוודאי ‫שהוא מת במקום כלשהו.
‫עדיף שאימא שלו תשלים עם זה ‫עכשיו מאשר אחר כך, הלא כן?
‫כן, אדוני. ‫-טוב.
‫זה הכל, פקד.
‫אם זה מה שאתה רוצה, ‫אז סיימנו פה.
‫תמסור לכלא המחוזי שאנו מחזירים ‫אותו למעצר לקראת המשפט.
‫רגע. לא עשיתי כלום. ‫אפילו לא הייתי פה כשזה קרה.
‫בכך שאתה מתחזה לוולטר קולינס ‫אתה פוגע בחקירה משטרתית
‫של חטיפה ורצח.
‫אנחנו יכולים לשפוט אותך ‫כשותף לרצח לאחר מעשה.
‫חבל.
‫הכלא המחוזי הרבה יותר גרוע ‫ממוסד לעבריינים צעירים
‫או משפחה אומנת.
‫זה הרבה יותר גרוע.
‫אתה לא יכול לעשות את זה. ‫אני רק ילד.
‫גם סנפורד קלארק הוא ילד. בן 15.
‫הוא הולך לכלא.
‫כל הרוצחים והשותפים לפשע ‫הולכים לכלא. כולם יודעים את זה.
‫תוציאו אותו מפה. ‫זה כבר לא בידיים שלי.
‫רגע. אני לא רוצה ללכת לכלא.
‫תוכיח את זה.
‫ידעתי שבלוס אנג'לס עושים ‫את הסרטים של טום מיקס.
‫חשבתי שאם אוכל ‫לפגוש את טום מיקס,
‫אולי הוא ירשה לי ‫לרכב על הסוס שלו.
‫לסוס שלו קוראים טוני. ‫ידעת את זה?
‫איך את מרגישה? ‫-בסדר.
‫יש עדיין ניידת בחוץ.
‫אני מניח שהם מחכים לראות ‫מה יהיה הצעד הבא שלך.
‫אני הולכת הביתה. ‫-ואז?
‫ואז, חשבתי על זה הרבה.
‫ומה שהם עשו לנשים האלו, ‫ומה שהם עשו לגבי וולטר...
‫תמיד אמרתי לו:
‫"אף פעם אל תתחיל בריב, ‫אבל תמיד תסיים אותו."
‫אני לא התחלתי במאבק הזה, ‫אבל אני אסיים אותו.
‫גב' קולינס, ‫כרגע את מפורסמת במידה כזו
‫שאני חושב שאפילו המשטרה ‫תהסס לרדוף אותך בגלוי.
‫אבל אני חייב להזהיר אותך, ‫זה עלול להשתנות במהירות
‫אם הם יראו בך איום על מעמדם.
‫במהירות רבה.
‫מה הם יעשו לי עכשיו?
‫אין להם שום דבר.
‫אני הולכת הביתה.
‫"ונקובר, קנדה, ‫20 בספטמבר, 1928"
‫היי, אחות.
‫גורדון. לא ידעתי שחזרת לעיר.
‫כן, הגעתי לפני כמה ימים,
‫חשבתי להפתיע אותך. ‫זה בסדר?
‫כן. כן, כמובן. כמובן, בוא תיכנס.
‫איפה האחיינית הקטנה שלי?
‫היא יצאה לעיר. היא תחזור הערב.
‫בוב פה.
‫טוב. רציתי לשאול ‫אם אוכל להישאר כמה ימים.
‫להישאר?
‫כן.
‫תשמעי, אני יכול להשתמש ‫במקלחת שלכם?
‫זו הייתה נסיעה ארוכה ‫ואני ממש זקוק למקלחת. -כמובן.
‫טוב. תודה.
‫זה...
‫טוב, לכי לשכנים. ‫אני אתקשר למשטרה.
‫תזדרזי.
‫מרכזיה. לאן אוכל לקשר אותך?
‫הוא למעלה, אדוני. ‫-לכו לצד השני! תקיפו אותו!
‫גב' קולינס, אני רוצה שתכירי ‫את ידידי, מר האן.
‫גב' קולינס.
‫אני משתתף בצערך.
‫אפשר להיכנס?
‫אני מעריכה את השתתפותך,
‫אבל הם עדיין לא מצאו... ‫לא זיהו את גופת בני.
‫חוששני שזה לעולם ‫לא נעשה קל יותר.
‫בתי נפטרה מפוליו לפני חמש שנים.
‫אין יום שעובר ואני לא חושב: ‫"אני צריך לספר את זה לקלודין."
‫ואז אני נזכר שהיא לא פה.
‫שבו, בבקשה.
‫דיברתי כל הבוקר עם המזכירה ‫של הוועדה המשטרתית.
‫הם אמרו שלא יתנו לי להעיד בשימוע ‫או להזמין עדים,
‫שלא יהיה בזה צורך.
‫אני יודע. המקורות שלי במשטרה ‫אומרים שהוועדה תאמר
‫שג'ונס והמשטרה עשו הכל כראוי,
‫ושהאשמים האמיתיים הם את והילד
‫שהקשיתם עליהם ואילצתם אותם ‫לאשפז אותך למען ביטחונך.
‫אז אני מניחה שאצטרך לקחת עו"ד ‫ולהגיש תביעה אזרחית.
‫פניתי אל העו"ד הכי טוב בעיר,
‫אדם שתבע את העיר הזו ‫ארבע פעמים וניצח.
‫לצערי, אין לנו את האמצעים ‫לשלם לו.
‫אני מבינה.
‫לכן אני עושה את זה בחינם.
‫לכבוד יהיה לי להגן על כבודך, ‫גב' קולינס.
‫ב-15 השנה שלי כעו"ד, ‫מעולם לא ראיתי מישהו
‫נלחם בעוז, זמן כה רב,
‫למען מטרה ‫שהיא ללא ספק צודקת.
‫תודה.
‫כן? אפשר... ‫-שמי אס. אס. האן
‫ויש לי צו בית משפט ‫לשחרורן של כל הנשים
‫המוחזקות במוסד הזה ‫תחת ההגדרה "קוד 12",
‫עד החקירה הרשמית ‫בנסיבות כליאתן.
‫אני מצטערת, הרופא האחראי ‫יחזור רק בבוקר.
‫גברתי, אני אבהיר את עצמי.
‫או שתביאי את הנשים ‫ששמותיהן מופיעים בצו הזה,
‫או שתמצאי את עצמך ‫מאחורי סורג ובריח,
‫ואני מתכוון, בלי מפתח.
‫אני לא יכולה להרשות לך... ‫-גברתי, זוזי הצידה.
‫יש לך מה לומר על מעצרך?
‫אני מרגיש מצוין.
‫הייתי בחופשה קצרה, ‫כפי שחלק מכם יודעים.
‫זו הייתה חופשה נעימה מאוד.
‫המשטרה סיפקה לי בידור רב.
‫כמה זמן הסתתרת? ‫-איך התחמקת מהמשטרה?
‫לא התחמקתי, לא?
‫ראית את התמונה שלך בעיתון?
‫לא ידעתי שמישהו מחפש אותי ‫עד לפני זמן קצר.
‫אפילו לא ניסיתי.
‫ראשי התיבות שלי עדיין מופיעים ‫על התיקים שלי, חבר'ה.
‫ידעת למה ‫המשטרה מחפשת אותך?
‫לא, אבל חשבתי ‫שעדיף לא להתערב.
‫אתה מתחרט, אדוני? -יש לך ‫מה להגיד להורי הילדים שרצחת?
‫אין תגובה.
‫ראש העיר קרייר. זה בלתי צפוי.
‫גם זה.
‫הזמנות לביהמ"ש, ‫בקשות לעדויות בשבועה, חקירות.
‫הכל הודות למר האן וללקוחה ‫החדשה שלו, כריסטין קולינס.
‫אתה לא צריך לעיין בהם,
‫ההעתקים שלך ‫אמורים להגיע בכל רגע.
‫מועצת העיר הסכימה גם היא ‫לחקור את העניין, החל מעכשיו.
‫לעזאזל!
‫חשבתי שזה היה ‫אמור להיות מושתק.
‫זו שנת בחירות.
‫אני לא יכול להרשות לעצמי ‫פרסום כזה בעיתונות.
‫זה יושתק, אדוני. ‫הוריתי לפקד ג'ונס לטפל בזה.
‫אני חושש שליפול על חרבו ‫ולהגיד שעשה טעות, זה לא מספיק.
‫אם נוציא אותו מהתמונה לזמן מה...
‫אולי זה יעזור להרגיע את הרוחות ‫עד סיום השימוע.
‫מה קורה?
‫לא שמעת?
‫זו ההפגנה הכי גדולה ‫שראיתי אי פעם.
‫הפגנה? ‫-כן.
‫בגלל אותה גב' קולינס, ‫קשה להאמין, מה?
‫אתם חבורה של פושעים!
‫ג'ונס חייב לנו הסבר!
‫אנחנו רוצים צדק! אנחנו רוצים צדק! ‫-בחיי...
‫"משטרת לוס אנג'לס: חרפה לעיר"
‫מר האריס. ‫-היי.
‫נסתרות דרכי האל, גב' קולינס.
‫בהחלט.
‫אנחנו רוצים צדק! אנחנו רוצים צדק!
‫תתביישו לכם! תתביישו לכם!
‫גבירותיי ורבותיי, שימו לב.
‫יותר אנשים התאספו באולם הזה ‫משהיו פה אי פעם.
‫24 באוקטובר, 1928 ‫לכן אני מבקש מכם להימנע ‫מהפגנות מכל סוג שהוא.
‫אמרו את האמת! אמרו את האמת!
‫כולנו פה מפני שאנחנו רוצים לדעת ‫את העובדות האמיתיות בפרשה הזו.
‫ונשמע את כולם גם אם נצטרך ‫לשבת פה שבוע.
‫מר ת'ורפ, אני לא רואה אף אחד ‫מחברי הוועדה המשטרתית.
‫מישהו מאנשי המשטרה ‫נמצא בחדר?
‫מפקד המשטרה דיוויס נמצא פה?
‫פקד ג'ונס נמצא פה?
‫גב' קולינס, את יכולה לגשת אתי ‫אל מעבר לרחוב לרגע?
‫יש משהו שאני חושב שכדאי שתראי.
‫אני מאוד לא רוצה להכריז ‫על הפסקה לפני שהתחלנו אפילו,
‫אבל אני חושב שיש מקום ‫לכמה טלפונים.
‫המשטרה החליטה לא לרשום את זה ‫ברשימת התיקים שעל סדר היום
‫כדי להימנע בדיוק מאותו תוהו ובוהו ‫שיש לנו מעבר לרחוב.
‫גב' קולינס.
‫אני ליאן קליי. זה בעלי, ג'ון.
‫היי.
‫רק רציתי להביע את תנחומיי.
‫מה שעברנו, כשחיכינו לשמוע ‫על בננו, דיוויד,
‫היה מספיק נורא,
‫ועכשיו זה.
‫אבל מה שהמשטרה עשתה לך,
‫לא הייתה לזה שום סיבה. ‫שום סיבה בכלל.
‫לקום, בבקשה.
‫שבו, בבקשה. ‫-פקיד ביהמ"ש.
‫ראיתי אותך בעיתונים.
‫יש לך הרבה אומץ, ‫להתנגד כך למשטרה, כפי שעשית.
‫הנאשם יקום על רגליו.
‫גורדון סטוארט נורת'קוט,
‫אתה נאשם בשלושה סעיפים ‫של רצח מדרגה ראשונה
‫בנוסף ל-17 מקרים הנמצאים ‫בבדיקה של משרד התובע הראשי.
‫מה אתה טוען?
‫לא אשם, כבודו.
‫אתה יכול לשבת, מר נורת'קוט.
‫בשל נטייתו של הנאשם ‫לנסיעות בינלאומיות,
‫לא יתאפשר שחרור בערבות.
‫ביהמ"ש ישמע את ההצעות ‫המוקדמות לסדר מחר בבוקר.
‫הילד, וולטר קולינס,
‫דווח כנעדר ב-10 למרץ, 1928.
‫אז התחלנו בחיפוש ‫בכל רחבי הארץ.
‫ב-18 באוגוסט,
‫קיבלנו מברק המעיד על כך ‫שילד המתאים לתיאורו
‫נמצא בדקאלב, אילינוי.
‫לאחר חקירה הוא הודה ‫בהיותו וולטר קולינס.
‫אז עשינו את הסידורים הנחוצים ‫להעברתו חזרה לקליפורניה.
‫המקום שבו גב' קולינס אמרה לך ‫שהילד הוא לא בנה.
‫כן. היא הכחישה את זהותו
‫למרות כל הראיות ‫שהוכיחו את ההפך.
‫אבל כפי שהוכיחו האירועים בהמשך,
‫היא צדקה.
‫אז מה גרם לך לשלוח אותה ‫להסתכלות פסיכיאטרית?
‫השאלה האם היה זה ‫הילד הנכון או לא
‫לא הייתה רלוונטית להחלטה שלי.
‫לאורך כל התקופה הזו, ‫היא התנהגה באופן מוזר.
‫היא הייתה לעתים קרובות ‫קרירה ומרוחקת, נטולת רגש,
‫במיוחד כשעימתנו אותה ‫עם הילד שנמצא בדקאלב,
‫ובשיחתנו שלאחר מכן.
‫בשל...
‫התנהגותה המדאיגה ‫שלחתי אותה להסתכלות
‫במחלקה הפסיכיאטרית ‫של ביה"ח המחוזי של לוס אנג'לס.
‫פשוט כך.
‫אתה מקיש באצבעותיך ‫ואישה חפה מפשע
‫מושלכת למחלקה הפסיכיאטרית!
‫היא לא הושלכה. -כל משפחה ‫במדינה הזו נמצאת בסכנה חמורה
‫כשפקד משטרה ‫יכול להביא אישה למשרדו
‫וחמש דקות לאחר מכן ‫יכול להשליך אותה
‫למחלקה הפסיכיאטרית ‫מתוקף סמכותו.
‫היא לא הושלכה.
‫היא לא הושלכה!
‫מה אמרת, פקד?
‫היא לא הושלכה. היא הועברה לשם.
‫הועברה, הושלכה, ‫הפועל לא משנה, פקד.
‫מה שמשנה זה שהמעצר שלה ‫בוצע ללא צו.
‫אני מחזיק בהעתק
‫של תצהיר אי השפיות שהוצא בתיק
‫של מדינת קליפורניה ‫נגד כריסטין קולינס.
‫מי חתם על התצהיר? ‫-אני.
‫אני רוצה לראות אם הבנתי נכון.
‫אישה הושלכה ‫למחלקה הפסיכיאטרית בלי צו
‫כי לא היה קיים שום צו.
‫וכשהצו נכתב לבסוף, ‫כמה ימים לאחר מכן,
‫לא היה צורך להחתים אותו, ‫או לגשת לשופט,
‫כי היא כבר הייתה ‫בבית החולים לחולי נפש!
‫זה נכון, פקד? ‫-מבחינה טכנית, כן.
‫היה צורך בצעדים יוצאים מן הכלל ‫כי היה מדובר במצב יוצא מן הכלל.
‫עכשיו, האם זו אשמתנו
‫שרימה אותנו ילד שטען ‫שהוא וולטר קולינס? לא.
‫לאור טענותיו והתנהגותה המדאיגה,
‫מי לא היה מתחיל לחשוב ‫שמשהו לא בסדר איתה?
‫מפני שהיא שאלה שאלות.
‫לא, מפני שהיא ‫לא הייתה מוכנה להקשיב!
‫מפני שהתעקשה להיות סרבנית!
‫כי היא ניסתה לקחת ‫את העניינים לידיים
‫במקום להשאיר זאת ‫לשוטרים מיומנים!
‫מפני שהמרי האזרחי מתחיל...
‫מפני שהיא נלחמה על חיי בנה!
‫ילד שאולי היה עדיין חי
‫כשאתם בזבזתם זמן יקר ‫כשהכחשתם שעשיתם טעות!
‫ובסופו של דבר...
‫זה מה שקרה, לא?
‫בשלב כלשהו,
‫כשכל זה התרחש,
‫וולטר קולינס נרצח באכזריות
‫יחד עם עוד כ-19 ילדים
‫בחוות נורת'קוט בוויינויל.
‫זה נכון, פקד?
‫כן.
‫אין לי עוד שאלות.
‫לאחר מאמצים רבים ‫הצלחנו לזהות את הילד
‫שהיה אחראי לצרות רבות כל כך ‫בזמן האחרון,
‫כארתור האצ'ינס ‫מסידר ראפידס, איווה.
‫יחד עם מעצרו של האדם ‫החשוד ברצח וולטר קולינס האמיתי,
‫פענחנו שתיים ‫מהתעלומות הגדולות ביותר
‫בהיסטוריה של לוס אנג'לס. ‫אני מקווה שאתם, הכתבים,
‫תקדישו מקום ‫לדברים הטובים שאנחנו עושים
‫כמו לשגיאות ‫שקורות לעתים נדירות.
‫רבותיי, הרשו לי להציג לפניכם ‫את אמו האמיתית של הילד,
‫גב' ג'נט האצ'ינס.
‫ארתור!
‫אני מקווה שהוא לא עשה לך ‫יותר מדי צרות.
‫לא, בכלל לא. ‫מה עם תמונה, חבר'ה?
‫נהדר.
‫גב' האצ'ינס,
‫גב' קולינס, האישה שאיתה גר, ‫רצתה שייקח את אלו.
‫אלו הבגדים שהיא הניחה לו ללבוש.
‫תודה.
‫נכון שזה יפה, ארתור? ‫תגיד תודה לשוטר הנחמד.
‫אני לא רוצה אותם. ‫תן אותם למישהו אחר.
‫ילד בוגר לגילו, מה?
‫זו לא אשמתי. זו המשטרה. ‫הם אמרו שאני וולטר קולינס, לא אני.
‫זה לא היה הרעיון שלי! ‫זה בכלל לא הרעיון שלי!
‫להאשים את המשטרה ‫בשגיאות שלך,
‫ראינו את זה ‫הרבה בזמן האחרון, לא?
‫שמור על עצמך, ארתור!
‫נסיעה טובה.
‫טוב, חבר'ה, זה הכל להיום.
‫זה היה ה-10 במרץ ‫וחזרתי הביתה מהעבודה
‫ובני בן התשע, וולטר, נעלם.
‫הפקד ג'ונס פעל על סמך מידע ‫שהאמין שהוא נכון.
‫לוולטר קולינס היה רווח בין השיניים, ‫הידוע גם כמרווח.
‫הילד מעולם לא ישב בכיתה שלי. ‫אני יכולה להעיד על כך בביטחון.
‫אנחנו סומכים על ‫ידידנו הטובים במשטרה
‫שיעבירו אלינו את אותם אנשים ‫המציגים התנהגויות
‫שאינן מקובלות מבחינה חברתית.
‫כ-8 ס"מ נמוך יותר ‫מהסימן האחרון של וולטר.
‫חלק מהתמונות האלו מראות
‫את מה שסנפורד קלארק סיפר לי,
‫שהוא אכן עזר ברצח הילדים האלו.
‫תודה, בלש.
‫רבותיי המושבעים, אני מבקש מכם ‫להביט היטב בתמונות האלו.
‫הן מוכיחות מעבר לכל ספק
‫את נסיבות פשעים נתעבים אלו ‫ואת טיבם.
‫אני פה, כבוד הכומר.
‫כשוולטר היה פה, הייתי עוברת ‫ליד החדר שלו כשהוא ישן.
‫ולמרות שלא יכולתי לראות אותו ‫או לשמוע אותו,
‫יכולתי להרגיש אותו.
‫בגלל זה אני לא חושבת שוולטר מת.
‫אני עדיין מרגישה אותו.
‫גב' קולינס...
‫לא. אני יודעת מה המשטרה אמרה.
‫אבל המקום הזה והגופות...
‫אי אפשר היה לזהות אותם כראוי.
‫ואולי הילד הזה טעה ‫כשהוא בחר בתמונה של וולטר.
‫אני מבין שאת לא רוצה להשלים ‫עם זה. איזו אימא הייתה רוצה?
‫אבל אני חושב שהגיע הזמן ‫שתמשיכי הלאה
‫ותתחילי מחדש, בעצמך.
‫בנך היה רוצה שתמשיכי הלאה.
‫אולי.
‫אולי הוא היה רוצה ‫שאמשיך לחפש אותו.
‫אולי הוא מחכה לי באיזשהו מקום.
‫אני מאמין שהוא מחכה, גברתי.
‫הוא מחכה באותו מקום ‫שכולנו נגיע אליו יום אחד
‫כדי להיפגש שוב עם יקירינו.
‫ובאותו היום,
‫הוא ידע מכף רגל ועד ראש, ‫מקצה לקצה, בכל לבו
‫שעשית את כל מה שיכולת, ‫גב' קולינס.
‫את הכל.
‫אנחנו צריכים ללכת, גברתי.
‫רק דקה.
‫אני קורא את האולם לסדר.
‫הוועדה שמעה כעת את כל העדויות,
‫ולאור העובדות שהוצגו,
‫אנחנו ממליצים להפוך לדבר קבע ‫את השעייתו של הפקד ג'ונס.
‫שקט! בבקשה.
‫בבקשה.
‫אדוני היו"ר, חבר המושבעים ‫קיבל החלטה?
‫כן, כבוד השופט.
‫הנאשם יקום על רגליו.
‫שנית, נקיטת צעדים לבחינת שינוי
‫בחוקים ובנהלים הקיימים ‫שלפיהם אזרח העיר הזו
‫עלול להיעצר במוסדות המחוזיים ‫לחולי נפש.
‫קרא את פסק הדין.
‫חבר המושבעים מוצא את הנאשם, ‫גורדון סטוארט נורת'קוט,
‫אשם בכל הסעיפים ‫של רצח מדרגה ראשונה.
‫ולבסוף, השבת אמון ‫הציבור במשטרה
‫תוכל לקרות רק באמצעות
‫הרחקת מפקד המשטרה,
‫וזו המלצת הוועדה.
‫הדיון הזה הסתיים.
‫האם הנאשם רוצה לומר משהו ‫לפני מתן גזר הדין?
‫אני רוצה שיהיה ברור לגמרי
‫שאף פעם לא קיבלתי ממך ‫יחס הוגן,
‫כבודו,
‫או מבית המשפט הזה.
‫היחידה פה ששווה משהו זו היא.
‫כי היא היחידה ‫שלא השמיצה אותי בעיתונות.
‫היא היחידה שמבינה מה קורה
‫כשהמשטרה מפלילה אותך ‫במשהו שלא עשית.
‫טוב, זה מספיק. ‫-ואז להיזרק לבור,
‫להירקב ולהינמק, ‫להישכח ולהיעלם,
‫נכון?
‫עו"ד!
‫לא הרגתי את הבן שלך, ‫גב' קולינס.
‫עו"ד, זה מספיק! ‫-לעולם לא הייתי פוגע בוולטר.
‫עו"ד, תשתלט על מרשך, או שאורה ‫לכבול אותו ולסתום את פיו.
‫הוא מלאך.
‫תעזוב אותי!
‫שב.
‫גורדון סטוארט נורת'קוט,
‫ביהמ"ש גוזר עליך
‫מעבר לכלא סן קוונטין
‫שם תוחזק בבידוד במשך שנתיים
‫עד השני באוקטובר, 1930.
‫ביום הזה,
‫תוצא להורג בתלייה.
‫ירחם האל על נשמתך.
‫"30 בספטמבר, 1930"
‫אני יכולה לצאת ‫לעשר דקות הפסקה? -כמובן.
‫את יודעת,
‫יום אחד אולי תשקלי ברצינות ‫לקחת הפסקה של עשר דקות.
‫זה יכול להועיל לך.
‫נראה.
‫מדברת כריסטין קולינס. ‫התקשרתי אתמול.
‫רציתי לדעת אם הייתה לך הזדמנות ‫לעבור על התיקים
‫ולראות אם יש התאמה לבן שלי, ‫וולטר קולינס.
‫אני מבינה.
‫אם זה בסדר מצדך, ‫אני אתקשר שוב בעוד חודש.
‫תודה רבה. ‫-גב' קולינס.
‫אני בדיוק... ‫-כן, אני יודע.
‫למעשה, בגלל זה ‫רציתי להיפגש איתך.
‫זה בקשר לוולטר. היה לנו...
‫ובכן, קיבלנו מברק משונה מאוד.
‫ממי?
‫גורדון נורת'קוט.
‫הוא ביקש להיפגש איתך.
‫למה?
‫הוא אמר שהוא יודע ‫שאת עדיין מחפשת את הבן שלך,
‫ולפני שהוא ימות...
‫הוא אומר שהוא שיקר ‫כשהעיד שלא הרג את וולטר.
‫כריסטין, הוא מוכן סוף סוף להעיד ‫שהוא עשה את זה.
‫הוא אמר שאם תבואי ‫להיפגש איתו, בעצמך,
‫הוא יספר לך את האמת, ‫בפנים,
‫כדי שתוכלי להמשיך בחייך
‫ולמצוא מעט שלווה.
‫כפי שאת יודעת, ‫מועד ההוצאה להורג שלו
‫נקבע למחרתיים בסן קוונטין
‫כך שאין לך הרבה זמן.
‫לקח לי רוב הבוקר ‫לארגן את כל הסידורים.
‫מתברר שאת האישה הראשונה ‫ב-30 שנה
‫שהמדינה הרשתה לה ‫לבקר רוצח סדרתי
‫ערב הוצאתו להורג.
‫את תהיי בסדר, גברתי? ‫-כן.
‫אני ממש ליד הדלת.
‫20 דקות.
‫אני מניח שאין לך סיגריה?
‫מר נורת'קוט, ‫ביקשת ממני לבוא הנה.
‫אמרת שאם אבוא, ‫תספר לי את האמת על הבן שלי.
‫כן.
‫את צודקת. זה מה שאמרתי.
‫אבל, את מבינה...
‫העניין הוא, ‫לא חשבתי שבאמת תבואי.
‫ועכשיו...
‫ועכשיו מה?
‫פשוט לא ציפיתי שאת...
‫אני לא רוצה לראות אותך.
‫אתה לא רוצה לראות אותי?
‫לא.
‫אני לא יכול לעשות את זה. ‫אני לא רוצה לדבר אתך.
‫אני לא יכול לדבר אתך כרגע, ‫לא עם מה שהם יעשו לי מחר.
‫זה דבר אחד, גב' קולינס, ‫לשלוח מברק, זה קל מאוד.
‫אבל כשאת פה, עכשיו, ‫בעצמך, את יודעת...
‫אני לא יכול להגיד לך את מה ‫שאת רוצה לשמוע, גב' קולינס.
‫למה לא?
‫כי אני לא רוצה ללכת לגיהינום ‫עם שקר בפי.
‫את מבינה, ‫התחרטתי על מה שעשיתי
‫וביקשתי מאלוהים שיסלח לי, ‫והוא סלח לי, למיטב ידיעתי.
‫והייתי אדם טוב מאוד מאז.
‫אבל אם אשקר עכשיו, ‫אם אחטא בכל חטא עכשיו,
‫נגמר לי הזמן ‫ואני לא אזכה שוב בסליחה.
‫ואני אגיד לך דבר אחד, ‫אני לא הולך לגיהינום.
‫אני לא הולך...
‫מר נורת'קוט, ‫אתה ביקשת ממני לבוא הנה.
‫מר נורת'קוט, ‫תסתכל עליי, בבקשה.
‫בבקשה.
‫הרגת את הבן שלי?
‫אני לא יודע על מה את מדברת. ‫-אתה יודע.
‫אתה יודע. הרגת את הבן שלי?
‫אמרתי לך, ‫אני לא רוצה לדבר אתך כרגע.
‫הרגת את הבן שלי?
‫-אני לא יודע.
‫אתה לא יודע? אתה לא זוכר? ‫הרגת את הבן שלי?
‫תענה לי! אתה תענה לי! ‫אתה תענה לי!
‫אני לא מכיר את השמות שלהם. ‫-הרגת את הבן שלי? כן.
‫כדאי לך לעזוב אותי. ‫-או שמה?
‫הרגת את הבן שלי? ‫-אני לא יודע.
‫הרגת את הבן שלי? ‫אתה מכיר את השם שלו!
‫קראת לו מלאך!
‫אתה מכיר את השם שלו! ‫הרגת את הבן שלי?
‫הם קראו להורים שלהם... ‫-הרגת את הבן שלי?
‫תענה לי! תענה לי!
‫מה תעשי? תפגעי בי?
‫אני מקווה שתלך לגיהינום.
‫הרגת את הבן שלי? ‫-סוהר! סוהר!
‫הרגת את הבן שלי?
‫-בואי.
‫אני מקווה שתלך לגיהינום!
‫מצטער, גברתי.
‫הרגת את הבן שלי?
‫גורדון סטיוארט נורת'קוט,
‫הורשעת ברצח
‫והעונש על כך ‫הוא מוות בתלייה.
‫לא היו עיכובים או דחיות
‫לכן ההוצאה להורג תבוצע
‫כמוגדר בחוקי קליפורניה.
‫רוצה לומר מילים אחרונות?
‫לא.
‫שום דבר.
‫נשארתי נקי אחרי הוידוי, אבי,
‫בדיוק כמו שאמרתי.
‫זה יכאב?
‫בבקשה, לא כל כך מהר.
‫בבקשה, אל תכריחו אותי ‫ללכת כל כך מהר!
‫בבקשה, אל תכריחו אותי!
‫לא, אני לא רוצה!
‫13 מדרגות.
‫אבל לא נגעתי בכולן, בני זונה!
‫לא נגעתי בכולן!
‫לא נגעתי בכולן.
‫בבקשה!
‫תפילה!
‫בבקשה!
‫אלוהים!
‫בבקשה!
‫שמישהו פה יגיד תפילה למעני, ‫בבקשה!
‫לא!
‫"לילה שליו...
‫"לילה קדוש...
‫"הכל שליו...
‫"הכל שטוף אור...
‫"סביב הבתולה...
‫"האם ובנה..."
‫"27 בפברואר, 1935"
‫"כ. קולינס, סגנית מנהל"
‫אנחנו עושים הערב מסיבה אצלי ‫לכבוד טקס פרסי האקדמיה.
‫רוצה לבוא? ‫-לא, יש לי מיליון דברים לעשות.
‫בחייך, בבקשה.
‫הפלתן את כל קווי הטלפון ‫מפה ועד בלטימור.
‫מישהו צריך לתקן אותם. ‫לכו, תיהנו מהערב. יש לי את הרדיו.
‫טוב.
‫את בטוחה? ‫-אני בטוחה. תיהנו.
‫לילה טוב. ‫-לילה טוב.
‫תשמעו, אני ממש...
‫שלום, בן.
‫אני נפגש עם כמה חברים ‫ב"מוסו ופרנק" לארוחת ערב.
‫הם יראו ‫את טקסי הקולנוע במסעדה.
‫זה יהיה ערב מיוחד במינו.
‫הייתי רוצה מאוד שתבואי.
‫יש לי כל כך הרבה עבודה ‫שאני צריכה לעשות.
‫לילה טוב.
‫בן?
‫הימרתי בשני דולר ‫ש"זה קרה לילה אחד"
‫יזכה בסרט הטוב ביותר.
‫נראה שאני היחידה שחושבת ‫שיש לו סיכוי מול "קליאופטרה".
‫אבל אם הוא יזכה, אתה רוצה ‫לחגוג מחר בארוחת ערב?
‫עשינו עסק, כריסטין. להתראות.
‫אם הסרט שלך יזכה, ‫אני אתקשר אלייך.
‫אני אהיה פה.
‫"האיש הרזה", "קליאופטרה"...
‫זכו להערכה מוגזמת.
‫ו"זה קרה לילה אחד".
‫קלארק גייבל, קלודט קולבר. ‫זה הכל.
‫אפשר לקבל את המעטפה?
‫והזוכה הוא...
‫"זה קרה לילה אחד".
‫ידעתי! ידעתי, ידעתי, ידעתי!
‫ארוחת ערב על חשבוני.
‫זו כריסטין קולינס?
‫כן.
‫מדברת גב' קליי. את זוכרת אותי?
‫גב' קליי, כן, ‫כמובן שאני זוכרת אותך.
‫הייתי חייבת להתקשר אלייך מיד. ‫-מה העניין?
‫התקשרו מהמשטרה. ‫הם מצאו ילד, כריסטין.
‫איפה? -בתחנת המשטרה ‫של לינקולן הייטס.
‫אנחנו יוצאים עכשיו. ‫-אני כבר באה.
‫רציתי לגשת אליו מיד
‫אבל הם אמרו שחשוב ‫לדבר אתו קודם לבד.
‫הם בטוחים? ‫-הם בטוחים.
‫אבל, יותר חשוב, אני בטוחה.
‫זה הבן שלי, אין ספק.
‫זה דיוויד. הוא חי, כריסטין.
‫הם מצאו אותו בהיספריה.
‫חזרת הביתה מבית הספר
‫והם אמרו לך שהם צריכים עזרה ‫לחפש כלב. -כן.
‫אחרי שעלית למכונית, מה קרה אז?
‫הסתובבנו המון זמן
‫ואז הגענו לחווה.
‫בוא. דיווי!
‫דיווי, בחייך. ‫אל תילחם כל כך.
‫היו שם עוד ילדים?
‫כן. חמישה, אני חושב.
‫אבל זה היה לפני המון זמן.
‫שלום, בנים. זה דייווי. ‫אני יודע שתקבלו אותו...
‫תן לנו לאכול! ‫-תשחרר אותנו!
‫שקט!
‫דיברת איתם?
‫כן? אתה זוכר ‫חלק מהשמות שלהם?
‫כן.
‫שניים מהם היו אחים.
‫אני חושב ‫ששם המשפחה שלהם היה...
‫ווינסלו.
‫למבוגר יותר קראו ג'פרי.
‫ו-וולטר.
‫וולטר?
‫כן.
‫אתה זוכר את שם המשפחה ‫של וולטר?
‫קולינס.
‫וולטר קולינס.
‫תגיד לי משהו.
‫אם אתה זוכר רק חלק ‫מהשמות של הילדים,
‫איך זה שאתה זוכר ‫את השם המלא שלו?
‫בגלל מה שקרה.
‫וולטר וג'פרי דיברו.
‫הם כל הזמן בדקו מסביב
‫ומצאו חלק של הלול ‫שהרשת שם הייתה קרועה.
‫תיזהר!
‫מהר!
‫חשבנו שנוכל לפנות מספיק מקום ‫לצאת משם ולברוח.
‫כשנצא, נתפצל, ‫נברח לכיוונים שונים.
‫הם לא יוכלו לתפוס את כולנו.
‫זה עשה המון רעש.
‫שקט, שקט, שקט. הצלחתם?
‫ואם הפתח לא יהיה רחב מספיק, ‫אז ניתקע.
‫רגע. תעזרו לי! ‫-קדימה, תזדרז!
‫הרגל שלי תקועה!
‫תעזור לי, בבקשה!
‫הוא בא!
‫הרגל שלי!
‫הוא בא.
‫מהר, תברח, תברח!
‫מה לעזאזל אתם...
‫אלוהים אדירים!
‫תחזרו הנה!
‫תעצרו!
‫לא!
‫תעצור!
‫תבדוק מה עם האחרים!
‫תעצרו! לעזאזל!
‫בנים, אני ארדוף אחריכם!
‫לעזאזל! לעזאזל!
‫בנים, אני אמצא אתכם ‫ולא משנה איפה תסתתרו.
‫הם לא שם! ‫-קדימה! תעלה למכונית!
‫אני אמצא אתכם! לעזאזל! לעזאזל!
‫קדימה! תעלה למכונית, סנפורד!
‫זו הייתה ‫הפעם האחרונה שראיתי אותם.
‫אז אתה לא יודע אם מישהו ‫משני האחרים נתפס?
‫לא.
‫אני יודע רק שאם וולטר ‫לא היה חוזר לעזור לי,
‫אני לא חושב שהייתי יוצא משם.
‫טוב.
‫אז מה קרה אחר כך?
‫התרחקתי מהדרכים הראשיות, ‫עד שראיתי רכבת שעצרה במחלף,
‫וקפצתי עליה.
‫למה לא סיפרת לאף אחד ‫על מה שקרה?
‫פחדתי.
‫חשבתי שהם ירדפו אחריי, ‫או אחרי ההורים שלי.
‫אז לא סיפרתי לאף אחד.
‫הסתובבתי לבד ‫עד שקיבלתי ארוחה בחינם
‫מאיזו גברת, מיס לנסינג.
‫אמרתי לה שאני יתום, לבדי.
‫היא אמרה שאני יכול להישאר.
‫ונשארתי.
‫כל לילה הייתי מתעורר וחושב ‫שהם ממש מחוץ לחלון שלי.
‫ואז שמעתי את השוטרים ‫מדברים ברדיו על מה שקרה בחווה.
‫וחשבתי: "עכשיו אני בכלל ‫לא יכול לחזור."
‫למה? למה לא?
‫כי לא סיפרתי לאף אחד ‫על מה שקרה.
‫פחדתי שיאשימו אותי ‫במוות של הילדים האלו.
‫אז פשוט נשארתי שם.
‫מה גרם לך להתחיל לדבר עכשיו, ‫אחרי כל השנים האלו?
‫למה חזרת עכשיו?
‫אני נורא מתגעגע לאימא שלי.
‫אני נורא מתגעגע לאבא שלי.
‫אני רק רוצה לחזור הביתה.
‫הבן שלי!
‫אני אוהב אותך כל כך.
‫זה בסדר.
‫אני אוהב אותך, אימא. ‫-גם אני אוהבת אותך.
‫רוצה לחזור הביתה?
‫אני עדיין לא מאמין.
‫חמש שנים, התיק סגור,
‫כולם חושבים שהוא מת ‫ופתאום הוא מופיע.
‫הוא לא היה חוזר, לולא וולטר.
‫הבן שלך עשה ‫מעשה אמיץ, גב' קולינס.
‫את צריכה להיות גאה בו מאוד.
‫אני גאה.
‫את עדיין חושבת ‫שהוא נמצא איפשהו?
‫למה לא?
‫שלושה בנים ברחו ‫באותו הלילה, בלש.
‫ואם אחד הצליח לצאת משם,
‫אולי אחד מהם ‫או שניהם הצליחו גם הם.
‫אולי וולטר נמצא איפשהו, ‫סובל מאותם פחדים שהיו לו.
‫מפחד לחזור הביתה ולהזדהות,
‫או חושש שיסתבך.
‫בכל מקרה,
‫זה מעניק לי משהו ‫שלא היה לי לפני הערב הזה.
‫מה?
‫תקווה.
‫"בעקבות השימוע, ‫פקד ג'ונס הושעה,
‫"מפקד המשטרה דיוויס ‫הורד בדרגה,
‫"וראש העיר קרייר החליט ‫לא לגשת לבחירות שוב.
‫"במשך שארית חייו, הכומר בריגלב ‫ניצל את תכנית הרדיו שלו
‫"כדי לחשוף התנהלות כושלת ‫של המשטרה ושחיתות פוליטית.
‫"כדי להתנער מהשערוריה, ‫קהילת וויינויל, קליפורניה,
‫"שינתה את שמה ל'מירה לומה'.
‫"כריסטין קולינס מעולם לא הפסיקה ‫לחפש את בנה."
‫סרטו של קלינט איסטווד
‫אנג'לינה ג'ולי
‫ג'ון מלקוביץ'
‫ג'פרי דונובן
‫"ההחלפה"
‫עברית: סמדר פייסיק
‫הפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום